П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року

м. Чернівці

Справа № 720/818/18

провадження №22-ц/822/443/22

Чернівецький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Владичана А.І., Височанської Н.К.

секретаря Конецької Д.Г.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

стягувач ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2022 року, головуючий у першій інстанції Вівчар Г.А.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у грудні 2021 року звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу.

Зазначав, що судовим наказом Новоселицького районного суду Чернівецької області від 3 липня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття, починаючи з 24 травня 2018 року.

Посилався на ознайомлення з матеріалами справи у грудні 2021 року та встановлення нововиявлених обставин видачі судового наказу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 3 липня 2018 року з порушенням норм процесуального права.

Вказував на наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, оскільки заява ОСОБА_4 про видачу судового наказу поєднує дві вимоги про стягнення аліментів у частці від доходу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які передбачені пунктами 4 та 5 частини першої статті 161 ЦПК України.

Крім того ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 7 травня 2018 року відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів з підстав об`єднання в заяві вимог, передбачених пунктами 4 та 5 частини першої статті 161 ЦПК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2022 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03 липня 2018 року за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким судовий наказ Новоселицького районного суду Чернівецької області 03 липня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 24 травня 2018 року скасувати за нововиявленими обставинами.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів відмовити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Зазначав, що судом першої інстанції не враховано наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, передбачених пунктами 3 та 7 частини першої статті 165 ЦПК України, оскільки заява ОСОБА_4 про видачу судового наказу поєднує дві вимоги про стягнення аліментів у частці від доходу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які передбачені пунктами 4 та 5 частини першої статті 161 ЦПК України.

Крім того ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 7 травня 2018 року відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів з підстав об`єднання в заяві вимог, передбачених пунктами 4 та 5 частини першої статті 161 ЦПК України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що визначені ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими, не є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Водночас судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у відповідності до вимог пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України.

Разом з тим суд першої інстанції зазначив, що правовідносини сторін можуть бути вирішені у відповідності до вимог частини 1 статті 432 ЦПК України шляхом виправлення помилки, допущеної при оформленні виконавчого документу, визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 24 травня 2018 року звернулась до Новоселицького районного суду Чернівецької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки його доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви.

Судовим наказом Новоселицького районного суду Чернівецької області від 3 липня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття, починаючи з 24 травня 2018 року.

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 7 травня 2018 року у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів відмовлено.

За змістом ухвали Новоселицького районного суду Чернівецької області від 7 травня 2018 року оскільки у заяві об`єднано вимоги, передбачені пунктами 4 та 5 частини 1 статті 161 ЦПК України у видачі судового наказу слід відмовити на підставі пункту 3 частини 1 статті 165 ЦПК України.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За приписами частини восьмої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (частина сьома статті 170 ЦПК України) або судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 Розділу V цього Кодексу (частина восьма статті 170 ЦПК України).

На підстав частини першої, другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

За змістом п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Тобто, з вищевикладених норм слідує, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У свою чергу, не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270, від 03 квітня 2018 року у справі № 477/1012/14-а, від 6 березня 2018 року у справі № 484/2634/14-а, від 02 травня 2018 року у справі № 303/3535/16.

Істотне значення для справи мають обставини, які пов`язані з матеріалами справи, що розглянута судом, впливають на оцінку вже досліджених ним доказів і мають, відповідно, значення для об`єктивного розгляду спору.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби така обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Під такими обставинами розуміють факти, а не нові докази і тим більше не припущення учасників справи, що не підтверджено відповідними доказами.

Необхідно також розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки, як зазначалось, нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному та/або касаційному порядку.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 29 серпня 2018 року у справі №552/137/15-ц та постанові від 07 вересня 2020 року у справі № 820/5989/15.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 911/596/18).

На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї (подібну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 454/3003/14-ц, від 18.12.2019 у справі № 904/1775/18).

Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PОNОMARYОV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

В обґрунтування заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 вказує, що стали відомі обставини видачі судового наказу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 3 липня 2018 року з порушенням норм процесуального права за наявності підстав для відмови у видачі судового наказу, передбачених пунктами 3 та 7 частини 1 статті 165 ЦПК України, оскільки заява ОСОБА_4 про видачу судового наказу поєднує дві вимоги про стягнення аліментів у частці від доходу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які передбачені пунктами 4 та 5 частини першої статті 161 ЦПК України, ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 7 травня 2018 року відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів.

Отже, ОСОБА_1 підставою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 3 липня 2018 року зазначено порушення норм процесуального права.

Ураховуючи наведене, обставини порушення норм процесуального права не є нововиявленими обставинами.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 звернулася до суду із вимогою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі ј частки його доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що відповідає вимогам статті 161 ЦПК України.

Тому вимога ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, не зумовлювала обов`язку суду відповідно до пункту 3 частини першої статті 165 ЦПК України відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті.

На підставі частини першої статті 4 статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для

безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі

судової влади України.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Ухвала Новоселицького районного суду Чернівецької області від 7 травня 2018 року, якою відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 165 ЦПК України, внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Отже, під час розгляду справи обставини постановлення ухвали Новоселицького районного суду Чернівецької області від 7 травня 2018 року, якою відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 165 ЦПК України могли бути встановленими.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що зазначені ОСОБА_1 обставини постановлення ухвали Новоселицького районного суду Чернівецької області від 7 травня 2018 року, якою відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, не є нововиявленими обставинами.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на наведене рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2022 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі ч.1 ст.375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 4 липня 2022 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді: А.І. Владичан

Н.К. Височанська