Номер провадження 2/754/218/22
Справа №754/9023/19
РІШЕННЯ

Іменем України

27 грудня 2022 року м. Київ, Деснянський районний суд міста Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Гончаренко М.М., справа № 754/9023/19

ОСОБА_1 - позивач

ОСОБА_2 - відповідач

Вимоги позивача: визнання батьківства та стягнення аліментів

Пшеничний Ю.В. - адвокат позивача

ВСТАНОВИВ:

18.05.2019 позивач підписав та подав до суду позов у якому просить: визнати відповідача батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на ухилення відповідача від утримання дитини: стягнути з відповідача аліменти на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку в сумі: 2000 грн. щомісячно. При цьому, аліменти позивач просить стягнути на своє і дитини утримання починаючи з червня 2018.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Внесеною до протоколу судового засідання ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.06.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

За клопотанням позивача ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.12.2020 по справі призначено судово-генетичну (судово-медичну) експертизу, проведення якої позивач просив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Соломенська, 6.

Листом КНДІСЕ від 23.03.2021 ухвалу про призначення експертизи залишено без виконання з тих підстав, що проведення судово-генетичних експертиз не належить до компетенції КНДІСЕ.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.03.2021 поновлено провадження у справі.

За клопотанням позивача ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.05.2021 по справі призначено судово-генетичну (судово-медичну) експертизу, проведення якої позивач просив доручити Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, що знаходиться за адресою: с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 4.

Листом ДНДЕКЦ МВС України від 16.08.2022 суду повідомлено про неможливість проведення експертизи із-за неявки відповідача.

Вказаний лист до суду надійшов 26.08.2022 і головуючому переданий 30.08.2022.

Після на ДНДЕКЦ МВС України від 16.08.2022 до суду надійшов 26.08.2022 і головуючому переданий 30.08.2022.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.08.2022 поновлено провадження у справі.

Учасники справи в судове засідання не з`явились і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялись належним чином, зокрема, поштою, SMS, через оголошення на сайті суду, а також інформація про рух справи розміщується на сайті суду і є загальнодоступною.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача і в якій позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З урахуванням викладеного і ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про народження від 27.02.2019 і в якому матір`ю дитини записано позивача, а батьком дитини записано дослівно: « ОСОБА_5 ».

Як вказується в позові, відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Згідно ст. 109 ЦПК України, 1. У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Згідно ст. 128 СК України, 1. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. 2. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. 3. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. 4. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Призначена по справі експертиза для перевірки факту біологічного батьківства не була проведена внаслідок ухилення відповідача від участі в експертизі, що з урахуванням ст. 109 ЦПК України дає суду правові підстави для визнання факту батьківства відповідача.

Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог про визнання батьківства, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто.

Вищевикладене дає правові підстави для висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог про визнання батьківства.

Згідно ст. 84 СК України, 1. Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. 2. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. 3. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. 4. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. 5. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. 6. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Згідно ст. 180 СК України, 1. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 182 СК України, 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 183 СК України, 1. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 2. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 184 СК України, 1. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. 2. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно ст. 191 СК України, 1. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 2. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Будь-яких конкретних правових та беззаперечних доказів, які б давали суду правові підстави для стягнення аліментів за минулий час, стороною позивача суду не надано і судом таких доказів не встановлено.

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Будь-яких конкретних обґрунтувань, чому на своє і дитини утримання разом сторона позивача просить стягнути з відповідача більше 50 % усіх видів заробітку (доходу) відповідача, сторона позивача суду не надала, як не надала і конкретних правових доказів, що сторона відповідача взмозі сплачувати аліменти в розмірі про який йдеться в позові.

Також стороною позивача суду не надано конкретних правових обґрунтування чому на утримання дитини позивач просить про стягнення аліментів у частці від всіх видів заробітку (доходу), а на своє утримання у твердій грошовій сумі, хоча в позові зазначається, що відповідач працює і отримує заробітну плату.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої на час подання позову дитини до досягнення нею повноліття аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а на утримання самого позивача суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі: 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу).

Відповідач не надав суду конкретних правових доказів, які б свідчили, що він не може сплачувати аліменти у визначених судом розмірах.

За таких обставин, позов задовольняється частково.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, 1. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

При подачі позову позивач сплатив: 768,40 грн. - судового збору за позовні вимоги про визнання батьківства та був звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, 1. Судовий збір справляється: у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

На час постановлення судового рішення, суду не було надано доказів про звільнення відповідача від сплати судового збору.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до позову адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: суду не повідомлено) батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 актовий запис про народження № 819 від 22.06.2018 вчинений Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до позову адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: суду не повідомлено) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на утримання: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі: 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.06.2019.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до позову адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: суду не повідомлено) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на її утримання, аліменти в розмірі: 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 18.06.2019 і до 06.06.2022 включно.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до позову адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: суду не повідомлено) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ): 768,40 грн. - судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до позову адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: суду не повідомлено) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на утримання: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суми платежу по аліментам за один місяць в розмірі: 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до позову адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: суду не повідомлено) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на її утримання, аліментів у межах суми платежу за один місяць у розмірі: 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до позову адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: суду не повідомлено) у дохід держави: 1984,80 грн. - судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: