Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2022 Справа №607/17237/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Дзюбича В.Л.,

присяжних Олійник О. М., Нитки І. М.

за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М.,

прокурора Житовецької О. Я.,

особи щодо якої розглядається питання ОСОБА_1 ,

представника особи щодо якої

розглядається питання адвоката Бакальця І. Г.,

опікуна ОСОБА_2,

представника КНП «ТОКПЛ» ТОР,

лікаря-психіатра ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробота Володимира Васильовича про госпіталізацію ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, -

В С Т А Н О В И В :

Представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради - генеральний директор Шкробот В.В. 29.11.2022 року звернувся до суду з заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного закладу у примусовому порядку.

В обґрунтування вказаних вимог у заяві зазначено, що 25.11.2022 року ОСОБА_1 поступив в стаціонар Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради. Після його огляду лікар-психіатр дійшла висновку про необхідність його госпіталізації для обстеження та лікування у зв`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих та безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Вказані обставини підтверджені висновком комісії лікарів-психіатрів.

У судовому засіданні представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради - Семенчук І. Я. заяву підтримав із викладених у ній підстав. Вказав, що ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад більше 10 років, востаннє його госпіталізовували у примусовому порядку у вересні-жовтні 2022 року, а також ОСОБА_1 становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. З цих підстав просив заяву задовольнити.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що вважає себе здоровим і лікування йому не потрібне.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Бакалець І. Г. пояснив, що вважає, що визначені законом підстави для госпіталізації ОСОБА_1 у психіатричний заклад у примусовому порядку відсутні, оскільки порушено порядок огляду, а саме огляд мав бути проведений протягом 24-ох годин, чого дотримано не було.

Законний представник ОСОБА_1 , його опікун, - ОСОБА_2 вказала, що підтримує заяву та всі викладені представником психіатричного закладу обставини, а також повідомила, що ОСОБА_1 відмовляється приймати необхідні ліки, що призвело до погіршення його психічного стану.

Прокурор Житовецька О. Я. у судовому засіданні просила задовольнити заяву, оскільки наявні передбачені законом підстави для госпіталізації в примусовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 25.11.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поступив у стаціонар Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради.

28.11.2022 року він був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради - голова комісії ОСОБА_7, члени комісії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про що складений письмовий висновок.

Як вбачається із вказаного висновку, ОСОБА_1 захворюванням страждає впродовж останніх 16 років, коли повернувшись з армії змінився в психічному стані - був переконаний, що за ним слідкують, намагався дізнатися якусь «секретну інформацію», читав багато релігійної літератури, був тривожним, замкнутися, підозрілим. В клінічній картині захворювання в більшій мірі визначалася продуктивна психосоматика із маячними ідеями відношення, переслідування, шкоди. Багаторазово лікувався в умовах стаціонару КНП ТОКПЛ ТОР, Почаївської та Буданівської псих. лікарень. Пацієнт перебуває в групі спец обліку, як соціально небезпечний, вчинив крадіжку, до пацієнта були застосовані примусові заходи медичного характеру. Попередньо вчиняв пожежу у квартирі. Останнього разу перебував на лікуванні в 2 психіатричну відділенні вересні-жовтні поточного року. Поступає на лікування повторно у зв`язку з погіршенням психічного стану - став неспокійним, напруженим, агресивно налаштованим до матері. Пацієнт є недієздатним, згідно рішення суду від 21.09.2012 року, мати є його офіційним опікуном.

Комісія лікарів-психіатрів вважає за необхідне стаціонарне обстеження та лікування пацієнта ОСОБА_1 в умовах КНП «ТОКПНЛ» ТОР у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок якого він не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність (визнаний судом недієздатним) та вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для оточуючих.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 вересня 2012 року ОСОБА_1 визнано недієздатним та призначено йому опікуна ОСОБА_2 .

28.11.2022 року ОСОБА_2 , яка є опікуном ОСОБА_1 , звернулася із заявою до головного лікаря КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР, у якій просить госпіталізувати її сина ОСОБА_1 у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я.

Можливість госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю не відповідає Конституції України, що встановлено рішенням Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року (справа № 1-1/2016).

Положення шостого речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III зі змінами, якими передбачено, що особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, яка за станом свого здоров`я не здатна висловити прохання або надати усвідомлену письмову згоду, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке ухвалюється не пізніше 24 годин з моменту звернення до цього органу законного представника зазначеної особи і може бути оскаржено відповідно до закону, у тому числі до суду, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 13-р/2018 від 20.12.2018.

Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Зазначені вимоги закону при зверненні до суду з заявою представника Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричний заклад у примусовому порядку - дотримані.

У силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Відповідно до вимог ст. 14 цього ж Закону, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці (стаття 16 цього ж Закону).

Згідно з вимогами ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров`я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану.

Так, у ст.5 Конвенції встановлено, які вимоги повинні бути дотримані, при затриманні особи, як душевнохворої, а саме: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку.

ОСОБА_1 поступив у лікарню 25.11.2022 р. о 18:18 год., однак із заявою до суду представник лікарні звернувся 29.11.2022р., що перевищує визначений ст. 16 вказаного Закону строк. Як пояснив в судовому засіданні представник заявника, пропуск цього строку зумовлено тим, що 26.11.2022р. та 27.11.2022р. були вихідними днями, 28.11.2022 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 , а також 28.11.2022 було складено висновок комісії лікарів-психіатрів, відповідно до якого комісія прийшла до висновку про госпіталізацію ОСОБА_6 до психіатричного закладу у примусовому порядку без його усвідомленої згоди.

Наслідків пропуску строку, визначеного ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», законодавчо не врегульовано.

Хоча строк звернення до суду представником психіатричного закладу не дотримано, однак, оскільки на підставі зібраних у справі доказів, у тому числі висновку комісії лікарів-психіатрів установлено, що обстеження і лікування ОСОБА_1 можливе тільки в умовах стаціонару, у нього наявний тяжкий психічний розлад, унаслідок чого він вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, суд вбачає наявність підстав, передбачених статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», для госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди.

Суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 та його представника - адвоката Бакальця І. Г. щодо відмови у задоволенні заяви про госпіталізацію ОСОБА_1 , оскільки судом установлено, що станом на день звернення Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради із відповідною заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу в примусовому порядку наявні підстави для такої госпіталізації, які установлені комісією лікарів-психіатрів, які мають спеціальні знання щодо природи та перебігу психічних захворювань, саме до їхньої компетенції віднесено визначення ступеня тяжкості психічного захворювання, можливих наслідків таких захворювань та способів їх лікування, госпіталізація ОСОБА_1 до психіатричного закладу відповідає положенням Закону України "Про психіатричну допомогу" та вимогам процесуального законодавства.

Суд враховує, що ОСОБА_1 є недієздатною особою, а його законний представник підтвердила значне погіршення його психічного стану та вчинення ним дій, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Суд не знаходить підстав сумніватись у тому, що законний представник ОСОБА_1 діє виключно у його інтересах, з метою надання йому кваліфікованої психіатричної допомоги, бажає його одужання та полегшення симптомів хвороби.

Установивши указані обставини, за наявності обґрунтованого висновку комісії лікарів-психіатрів та інших доказів, які досліджені в судовому засіданні, врахувавши пояснення учасників справи, надані під час судового засідання, судом забезпечено дотримання при розгляді даної справи положень пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, що спростовує відповідні доводи адвоката Бакальця І. Г.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання, що заяву представника Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричний заклад у примусовому порядку слід задовольнити.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», керуючись ст.ст. 3, 4, 259, 263, 265, 268, 339 - 342, 354, 355 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву генерального директора комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Шкробота В.В. про госпіталізацію ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку - задовольнити.

Надати дозвіл на госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради у примусовому порядку.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич

Присяжні О. М. Олійник

І. М. Нитка