Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2022 Справа №607/9089/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , представника третьої особи Панченко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство «Альфа Банк» про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство «Альфа Банк» (далі АТ «Альфа Банк»), в якому просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на Ѕ частку земельної ділянки з кадастровим номером 0:02:001:1078, площею 0,12 га в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на Ѕ частку незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 259,51 кв.м. по АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 0:02:001:1078.

В обґрунтування вимог позивач вказала, що 01 серпня 1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу в них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за час проживання у шлюбі ними за спільні кошти набуте майно, а саме земельна ділянка кадастровий номер 0:02:001:1078, площею 0,12 га в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В подальшому на вказаній земельній ділянці ними за спільні кошти збудовано незавершений будівництвом житловий будинок загальною площею 259,51 кв.м. по АДРЕСА_1 . Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказане незавершене будівництво є предметом іпотеки, іпотекодержателем якого є АТ «Альфа Банк». Посилаючись на наведене та те, що спірні об`єкти нерухомого майна набуті та збудовані ними за час шлюбу, джерелом їх набуття були спільні кошти подружжя, просила задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

16 грудня 2020 року від представника третьої особи надійшли письмові пояснення до позову, згідно з якими 30 січня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір за №770/38-39-08. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 30 січня 2008 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого останній перед банку в іпотеку земельну ділянку, площею 0,12 га та об`єкт незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 259,51 кв.м. у с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області. Зазначив, що АТ «Альфа Банк» є іпотекодержателем вказаного нерухомого майна, а позовні вимоги про поділ майна подружжя порушують права та інтереси банку на задоволення вимог погашення заборгованості по кредиту. Поділ майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу, оскільки при поділі майна враховується також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Сторони діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси банку та направлений не недопущення звернення стягнення на майно боржника. Посилаючись на наведене просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АТ «Альфа Банк» про визнання спільним боргового зобов`язання подружжя та його поділ залишено без розгляду.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 затверджено мирову угоду в рамках цивільної справи №607/9089/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АТ «Альфа Банк» про поділ майна подружжя. Провадження у справі закрито на підставі п.5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2021 року зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в Тернопільській області повернути ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 755 грн.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року, з врахування ухвали Тернопільського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року про виправлення описки, скасовано ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2021 року про затвердження морової угоди, справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АТ «Альфа Банк» про поділ майна подружжя направлено до того ж суду для продовження розгляду.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку.

Присутній в судовому засіданні представник позивача адвокат Варода П.Б. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

В судовому засіданні відповідача та його представник адвокат Сеник В.Г. заперечили проти задоволення позову.

Присутній в судовому засіданні представник третьої особи Панченко Д.В. просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що позивач зловживає своїми правами, оскільки використовує поділ майна подружжя для уникнення сплати боргу, який забезпечений іпотечним договором.

Судом встановлено, що 01 серпня 1999 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 01 серпня 1999 року, виданим Теофіпольським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області.

Від даного шлюбу в сторін народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 26 листопада 2004 року.

В період шлюбу відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки набуто у власність земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №415108 від 24 травня 2005 року.

В подальшому сторонами на вказаній земельній ділянці було розпочато будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 , будівельна готовність якого станом 30 січня 2008 року становить 70%. Вказаний незавершений будівництвом об`єкт нерухомості був зареєстрований за ОСОБА_2

30 січня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк» (Кредитор), та відповідачем ОСОБА_2 (Позичальник) укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії за №770/38-39-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Надання кредиту здійснюється окремим частинами зі сплатою 12,75 процентів річних та комісій в розмірі та в порядку визначеному цим договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 98 000 доларів США з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 10 січня 2023 року. В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги кредитор в день укладення цього договору укладає з позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає кредитору в іпотеку об`єкт незавершеного будівництва, незавершений будівництвом житловий будинок, готовністю 70 процентів, який знаходиться по АДРЕСА_2 , заставною вартістю 463 616 грн та земельну ділянку для будівнивта та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, заставною вартістю 243 384 грн.

30 січня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк» (Іпотекодержатель), та відповідачем ОСОБА_2 (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського району нотаріального округу Брикса Т.І., зареєстрований в реєстрі за №297.

Відповідно до умов п. 1.1. Іпотечного договору, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії за №770/38-39-08 від 30 січня 208 року, укладеним між Іпотекодаржателем та Іпотекодавцем, наступне майно: земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,12 га, яка знаходиться в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області; об`єкт незавершеного будівництва, незавершений будівництвом житловий будинок, готовністю 70 процентів, який знаходиться по АДРЕСА_2 .

30 січня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк» (Кредитор), відповідачем ОСОБА_2 (Позичальник) та позивачем ОСОБА_4 (Поручитель) укладено договір поруки за №770/43-20-08, згідно з умовами якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором про надання відновлювальної кредитної лінії за №770/38-39-08 від 30 січня 2008 року.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №21012946 від 25 травня 2020 року, на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,12 га, яка знаходиться в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області та об`єкт незавершеного будівництва, незавершений будівництвом житловий будинок, готовністю 70 процентів, який знаходиться по АДРЕСА_2 накладено заборону на підставі іпотечного договору від 30 січня 2008 року за №297, Іпотекодержатель АКБ «Укрсоцбанк».

Відповідно до частин першої та другої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення міститься й в частині третій статті 368 ЦК України.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частина майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі відповідачем набуто у власність спірну земельну ділянку, на якій сторонами розпочато будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 , будівельна готовність якого на даний час становить 70%, а тому згідно вимог чинного законодавства спірна земельна ділянка та спірний незавершений будівництвом житловий будинок є об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що спірна земельна ділянка та розташований на ній незавершений будівництвом житловий будинок є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, за позивачем в порядку поділу спільного майна подружжя слід визнати право власності на Ѕ частку земельної ділянки з кадастровим номером 0:02:001:1078, площею 0,12 га в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на Ѕ частку незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 259,51 кв.м. по АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 0:02:001:1078.

Суд не приймає до уваги доводи представника третьої особи про те, що поділ майна подружжя направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника та порушує права й інтереси банку на задоволення вимог погашення заборгованості по кредиту, є безпідставними з огляду на таке.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини щодо іпотечних зобов`язань, вказують на те, що іпотекодавець не має права розпоряджатися майном без згоди іпотекодержателя до закінчення терміну дії іпотеки.

Разом з цим, положеннями Закону України «Про іпотеку» не заборонено володіти та користуватися переданим в іпотеку майном. У свою чергу поділ спільного майна між подружжям, в тому числі іпотечного майна, не вважається розпорядженням ним, так як в момент його передачі в іпотеку воно вже належало подружжю на праві спільної сумісної власності в силу закону.

Із урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що перебування спірної земельної ділянки та розташованого на ній об`єкта незавершеного будівництва в іпотеці не перешкоджає поділу спільного майна подружжя, оскільки гарантії АТ «Альфа-Банк», як іпотекодержателя щодо спірного майна визначені частиною другою статті 23 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором, у тому ж обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 08 липня 2019 року у справі № 522/17048/15-ц (провадження № 61-33246св18) та від 03 червня 2020 року у справі №201/6412/17 (провадження № 61-27532св18).

Окрім того, враховуючи, що позивачу було повернуто 50% сплаченого судового збору у розмірі 755 грн, беручи до уваги, що позов задоволено, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за у розмірі 755 грн.

Крім цього, відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір за у розмірі 755 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 141, 263, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 368, 369 Цивільного кодексу України, ст.ст. 68, 69, 70 Сімейного кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_4 право власності на:

-Ѕ частку земельної ділянки з кадастровим номером 0:02:001:1078, площею 0,12 га в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

-Ѕ частку незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 259,51 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 0:02:001:1078.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 755 грн сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 755 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 12 липня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа: Акціонерне товариства «Альфа-Банк», вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, .

Головуючий суддяВ. М. Позняк