Справа № 545/128/22
Провадження № 2/545/499/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі: головуючого - судді Гальченко О.О.,

при секретарі Лисенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 20.04.2022 року звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, що 22.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 206592 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором 014/19693/82/97904 від 10.01.2008 року в розмірі 247 598,82 грн.

В подальшому Позивачу стало відомо, що Постановою від 09.11.2021 року Приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Гуріною Тетяною Вікторівною було відкрито виконавче провадження № 67431964 на підставі виконавчого напису № 206592 від 22.06.2021 року (копія постанови додається).?

Виходячи зі змісту Виконавчого напису від 22.06.2021 року, зареєстрованого в реєстрі № 206292 (надалі - виконавчий напис), пропонується стягнути заборгованість на підставі цього виконавчого напису з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором 014/19693/82/97904 від 10.01.2008 року в розмірі 247 598,82 грн. (первісний кредитор за кредитним договором АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ»),

Дії нотаріуса, щодо винесення виконавчого напису, направлені на стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором 014/19693/82/97904 від 10.01.2008 року у розмірі 247 598,82 грн. на користь ТОВ «Вердикт Капітал», вважаємо неправомірними, а сам виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, що

обґрунтовується наступним вмотивуванням.

По-перше, дії нотаріуса щодо винесення виконавчого напису направлені на стягнення заборгованості за кредитним договором є протиправними, оскільки вони вчинені без належних на те законних підстав.

Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлено Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі Перелік документів).

Вказаний Перелік документів містить вичерпні підстави для вчинення виконавчого напису і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Так, Постановою Кабінету міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» внесено зміни до переліку документів, а саме відповідно до п. 2 «Доповнити перелік після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями...»

Тобто, з 26.11.2014 року, за кредитними договорами за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями - провадилося в безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Але, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду України від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 - визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: «...п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями...»

Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі" визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. ,.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку змін, тобто з 22 лютого 2017 року виконавчий напис може бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Таким чином, за обставинами цієї справи нотаріус не мав повноважень та законних підстав 22 червня 2021 року вчиняти виконавчий напис за кредитним договором, оскільки останній не був нотаріально посвідчений.

При цьому, кредитний договір № 014/19693/82/97904 від 10.01.2008 року укладений між Позивачем АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на підставі якого було вчинено виконавчий напис не був нотаріально посвідчений.

Відтак, на час вчинення Виконавчого напису № 206592 від 22.06.2021 року, були відсутні законні підстави для вчинення виконавчого напису, оскільки Постановою Київського апеляційного адміністративного суду України від 22.02.2017 року - визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, якою було доповнено перелік документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Відтак, на момент вчинення виконавчого напису, Переліком документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не було передбачено Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а лише із нотаріально посвідчених договорів.

Отже, при вчиненні нотаріального напису від 22.06.2021 року, зареєстрованого за № 206592, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було грубо порушено статті 87-91 Закону України «Про нотаріат» та «Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172., а відтак виконавчий напис від 22.06.2021 року № 206592 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

По-друге, при вчиненні виконавчого напису Відповідач не надав документів на підтвердження безспірності заборгованості за кредитним договором а нотаріус не перевірив факту безспірності заборгованості порушивши ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» оскільки виконавчий напис вчинений без належних документів, що посвідчують безспірність заборгованості боржника, а сам виконавчий напис вчинено з порушенням строків позовної давності.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 крім оригіналу нотаріально посвідченої угоди, нотаріусу стягувач мав подати документи, що посвідчують безспірність заборгованості боржника, оригінал кредитного договору та засвідчену виписку з кредитного рахунку.

Так, Відповідачем було надано лише кредитний договір та не було надано підтверджується прострочення платежів. При цьому нотаріально посвідченого кредитного договору не надавалося.

Вищенаведене унеможливлювало нотаріуса встановити умови договору, встановити порядок та строк погашення заборгованості, а також передбачені відсотки, пеню та штрафи за порушення умов кредитного договору.

Крім того, на адресу Позивача від Відповідача жодного разу не надходило ні письмове повідомлення про прострочення платежів, ні письмова вимога про усунення порушень виконання зобов`язань за кредитним договором.

Окремо зазначає, що при вчинені виконавчого напису нотаріусом не дотримано й вимог підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

За змістом ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Як вбачається з виконавчого напису, стягнуто заборгованість за тілом кредиту та процентами за період з 08.04.2021 року по 25.05.2021 року, разом з тим, із розрахунків, зазначених у виконавчому написі вбачається, що заборгованість виникла саме з 10.01.2008 року.

Разом з цим у п. 1.1.4. кредитного договору № 014/19693/82/97904 від 10.01.2008 року зазначено, що «Дата остаточного погашення кредиту 10.01.2011 року» і саме з цього часу у Відповідача (кредитора) виникло право вимоги за даним кредитним договором, відтак строк позовної давності сплинув 10.01.2014 року.

При цьому вбачається, що нотаріусом взагалі не було встановлено коли настав строк платежу за кредитним договором, що підтверджує доводи Позивача.

Таким чином, частина грошових вимог, з метою погашення яких відповідач звернувся за вчиненням виконавчого напису про стягнення боргу, виходить за межі встановленого законодавством трирічного строку позовної давності.

Так як за правилом ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в задоволенні заявлених вимог, включення відповідачем до складу заборгованості платежів, сплата яких прострочена більш, ніж на три роки, також свідчить про спірність заявленої до погашення суми боргу.

По-третє, вчинення виконавчого напису нотаріуса, спрямовані на стягнення заборгованості за кредитним договором є протиправними, оскільки вони вчинені щодо відносин, які мають спірний характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса перед вчиненні виконавчого напису покладено обов`язок щодо перевірки факту наявності чи відсутності спору стосовно безспірності заборгованості.

Крім того, кредитний договір № 014/19693/82/97904 від 10.01.2008 року є споживчим кредитом (п. 1.1.2. договору) та на нього поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування».

Сума кредиту за кредитним договором становила 15 150,00 грн.

Відповідно до розрахунку вказаному у виконавчому написі загальна заборгованість становить 247 598,82 гривень з урахуванням:

заборгованість за тілом кредиту у розмірі 35 179,48 грн. (не відповідає дійсному тілу кредиту, що був визначений п. 1.1.1 кредитного договору);

заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією - 211919,34 грн.

Відповідно п. 5 ч. З ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»: «Несправедливими є, зокрема, умови договору про...становлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором»

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування»: «Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.»

Відтак, заборгованість за кредитним договором має спірний характер, розмір тіла кредиту не відповідає дійсності, а порядок нарахування процентів та комісії документально не підтверджуються.

Прохав:

1.Виконавчий напис від 22.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, що зареєстрований в реєстрі за № 206592, про стягнення з ОСОБА_1 ? (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () заборгованості за кредитним договором № 014/19693/82/97904 від 10.01.2008 року визнати таким, що не підлягає виконанню.

2. Стягнути із відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) - судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Сторони та треті особи в засідання повторно не з`явилися, хоча заздалегідь повідомлялися належним чином про день та час розгляду справи, про що маються докази в матеріалах справи у вигляді відомостей щодо доставки електронних повідомлень та представник позивача ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи у його відсутності, де не заперечував розгляд справи в заочному порядку. Треті особи не повідомили причини не явок. Відповідачем не надано відзиву на позову. Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності належно повідомлених, не з`явившихся сторін по наявним матеріалам справи згідно ст. 223, 280-281 ЦПК України.

Судом встановлено всі обставини, на які послався в позові позивач і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 8 24.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги про визнання вчиненого виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню та зобов`язання повернути позивачу незаконно стягнути кошти з пенсії підлягають задоволенню відповідно до ст. 8, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки відповідачем не надано суду доказів на спростування зазначених позивачем обставин відповідно до ст. 81 ЦПК України.

Підпунктами 3.1., 3.2. глави 16 «Порядку вчинення дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком..» документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів.

Такими документами, згідно «Переліку..», є нотаріально посвідчена угода, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому, згідно п.1 цього «Переліку…» для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Тобто, із вказаних норм права вбачається, що така заборгованість або інша відповідальність боржника має бути безспірною і не потребує додаткового доказування.

Суд вважає, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису у порушення вимог вищеназваних нормативних актів, не була перевірена безспірність заявлених вимог.

Нотаріус керувався пунктом порядку, який визнаний рішенням суду незаконним та нечинним.

«Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року доповнено п.2. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема :

п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів : «Доповнити перелік після розділу : «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту : «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються :

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Таким чином, п.2 «Переліку…» рішенням суду визнано незаконним та нечинним. А тому, приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався нормою законодавства, яка визнана незаконною та нечинною. ?

Судові витрати по справі понесені позивачем підлягають відшкодуванню із відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки є доведеними.

Керуючись ст. 4, 10, 43, 49, 77, 81, 141, 142, 220, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 280-281, 288, 354 ЦПК України, ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 8, 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Виконавчий напис від 22.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, що зареєстрований в реєстрі за № 206592 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 014/19693/82/97904 від 10.01.2008 року визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 гривень.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко