УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 592/1500/18

провадження № 61-12773ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 вересня 2022 року та на постанову Сумського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради про зобов`язання вчинити дії та за зустрічним позовом Сумської міської ради до ОСОБА_1 про припинення права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Сумської міської ради, в якому просила зобов`язати Сумську міську раду надати їй у користування земельну ділянку площею 0,0426 га, кадастровий номер :18:005:0042, на якій розташоване належне їй на праві приватної власності нерухоме майно - незавершена будівництвом трансформаторна підстанція (48 % готовності) на АДРЕСА_1 .

У травні 2018 року Сумська міська рада звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про припинення права власності на нерухоме майно.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 09 січня 2019 року, в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та у задоволенні зустрічного позову Сумської міської ради відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 30 квітня 2020 року вказані судові рішення залишено без змін.

В указаному рішенні суд першої інстанції, дійшов висновку, що позивачці належить фундамент трансформаторної підстанції за адресою: АДРЕСА_1 як набір будівельних матеріалів, а не як об`єкт нерухомого майна, що давало б їй переважне право на отримання у користування чи у власність земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно.

У липні 2022 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про перегляд рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 вересня 2018 року в зв`язку з нововиявленими обставинами.

Підставою для перегляду вказаного рішення зазначила пункт перший частини другої статті 423 ЦПК України, зокрема, що під час розгляду справи ОСОБА_1 , Сумській міській раді та суду не було відомо про те, що рішенням господарського суду Сумської області від 08 травня 2007 року у справі № 11/232-07 визнано за ПП «КФ Консалтинг» право власності на об`єкт незавершеного будівництва електропідстанції, як на об`єкт нерухомого майна. Тобто, ще до укладання ОСОБА_1 договору купівлі-продажу, за попереднім власником ПП «КФ Консалтинг» господарський суд визнав право власності на товар, саме як на об`єкт нерухомого майна, і весь обсяг наявних у нього прав перейшов до покупця після укладання договору, підписання акту приймання-передачі та визнання судом цього договору дійсним. За наслідками перегляду судового рішення в частині первісного позову ОСОБА_1 просила суд прийняти нове рішення, яким задовольнити її позов та зобов`язати Сумську міську раду надати їй у користування земельну ділянку площею 0,0426 га кадастровий номер :18:005:0042, на якій розташоване належне їй на праві приватної власності нерухоме майно - незавершена будівництвом трансформаторна підстанція 48% готовності, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 вересня 2022 року в складі судді Катрич О. М., залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року в складі колегії суддів Собини О. І., Криворотенка В. І., Ткачук С. С., у задоволенні заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 вересня 2018 року відмовлено.

Суди виходили з того, що обставини, на які заявник посилається у поданій заяві, не можна вважати нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, оскільки на час розгляду справи № 592/1500/18 у суді першої, апеляційної та касаційною інстанції як судам, так і сторонам було відомо про рішення господарського суду Сумської області від 08 травня 2007 року у справі № 11/232-07, що підтверджується наявною у матеріалах справи (а. с. 72, том 1) копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30 травня 2007 року КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», де вказано, що підставою виникнення права власності у ПП «КФ Консалтинг» є рішення господарського суду Сумської області від 08 травня 2007 року.

Крім того, ОСОБА_1 у касаційній скарзі, поданій на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 вересня 2018 року та на постанову Сумського апеляційного суду від 09 січня 2019 року, посилалась на рішення господарського суду Сумської області від 08 травня 2007 року у справі № 11/232-07, яким визнано за ПП «КФ Консалтинг» право власності на об`єкт незавершеного будівництва - трансформаторна підстанція (літ. БТІ - Б-1), розташований за адресою АДРЕСА_1 площею 52,8 м2 (а. с. 5, 44-45 том 2).

16 грудня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення та просить їх скасувати як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що рішенням господарського суду Сумської області від 08 травня 2007 року в справі № 11/232/-07 визнано за ПП «КФ Консалтинг» шляхом застосування судом загальної норми матеріального права (статті 16 ЦК України) та спеціальної норми матеріального права (статті 392 ЦК України) право власності на трансформаторну підстанцію саме як на об'єкт нерухомого майна - об'єкт незавершеного будівництва. Уважає, що суд під час розгляду справи № 592/1500/18 по суті, дослідивши витяг та отримавши інформацію про наявність судового рішення, повинен був зобов'язати сторони надати копію цього судового рішення або витребувати його у господарському суді самостійно та дослідити зміст судового рішення. Зазначає, що встановлені рішенням господарського суду юридично значущі факти і є нововиявленими обставинами, а не копія такого рішення у паперовій формі або сам факт про те, чи знала позивач та суд про наявність такого судового рішення.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 752/4955/17 викладено висновок про те, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Суди встановивши, що на час розгляду цивільної справи №592/1500/18 сторонам у справі та суду було відомо про рішення господарського суду Сумської області від 08 травня 2007 року у справі № 11/232-07 та про встановлені ним обставини, дійшли правильного висновку про відсутність підстави для перегляду рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 вересня 2018 року за нововиявленими обставинами.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 вересня 2022 року та на постанову Сумського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук