РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Семенюк Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В:

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 13604,59 грн., за кредитним договором №б/н від 30.11.2020 року та стягнення судових витрат.

Свої позовні вимоги мотивувало тим, що ОСОБА_3 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 30.11.2020, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в подальшому кредитний ліміт було збільшено до 15000 грн. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, натомість позичальник не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла. Разом з ним на час відкриття спадщини постійно проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є її спадкоємцями. Вони прийняли спадщину, до складу якої входять, в тому числі і кредитні зобов`язання померлого позичальника, оскільки вони не відмовилися від спадщини протягом 6 місяців від дня відкриття спадщини, відтак з них слід стягнути заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 30.11.2020 у розмірі 13604,59 грн., заборгованості за кредитом.

Не погоджуючись із позовними вимогами від відповідача до суду надійшла заява від 02.11.2022. Проти задоволення позову заперечує у зв`язку із безпідставністю. Свої заперечення мотивує тим, що йому не відомо чи складала покійна сестра заповіт та зазначає, що батьки не подавали заяви на відкриття спадкової справи. Відповідач зазначає, що не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри, спадщину не приймав і не є відповідачем в межах даного цивільного позову. Окрім того зазначає, що позивачем пропущено термін на пред`явлення позовних вимог, щодо майна померлого боржника. Просить застосувати термін позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 12.09.2022 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця в частині вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Ухвалою від 12.09.2022 позовну заяву АТ КБ "Приватбанк" суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін та вирішено питання про витребування доказів.

Ухвалою від 03.11.2022 суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому у представник позивача подала до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без участі представника позивача, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_3 року заповнила та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (надалі - Анкета-заява), отримавши, як вбачається із змісту позовної заяви, кредит у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок. У Анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_3 згодна з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами.

До кредитного договору позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 28.04.2021.

Згідно з наданими позивачем розрахунком та випискою по картковому рахунку заборгованість позичальника ОСОБА_3 перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором б/н від 30.11.2020 року станом на дату смерті становила 13604,59 грн., яка складалася з заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Як слідує з відповіді Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради №3478/01-14 від 23.09.2022 року станом на дату смерті ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстроване місце проживання наступних осіб, зокрема: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як слідує з претензії кредитора в порядку ст.1281 ЦК України вих. №SAMDNWFC4 від 04.08.2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказало, що ОСОБА_3 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» уклали кредитний договір № б/н. від 30.11.2020. Відповідно до умов укладеного договору: Банк зобов`язався видати Позичальнику строковий кредит; Позичальник за договором прийняв на себе зобов`язання повністю погасити отриманий кредит. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши Боржнику кредит. На теперішній час зобов`язання боржником в повному обсязі не виконані, у зв`язку з чим за ним перед Банком рахується заборгованість у розмірі 13604,59 грн. На теперішній час Банку стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. У зв`язку з чим, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило від Рівненського обласного державного нотаріального архіву: включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 13604,59 грн.; повідомити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» чи зверталися спадкоємці із заявами про прийняття спадщини; повідомити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті Боржника; повідомити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відомості про видані свідоцтва про право на спадщину, та про осіб, які такі свідоцтва отримали (за наявності).

На претензію кредитора вих. №SAMDNWFC4 від 04.08.2021 року 10.09.2021 року Рівненський обласний державний нотаріальний архів надіслав повідомлення, щодо надання інформації щодо претензії кредитора по позичальнику АТ КБ Приват банк, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Рівненському обласному державному нотаріальному архіві відсутні будь-які дані.

06.10.2021 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направило ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лист-претензії з вимогою сплатити заборгованість по кредитному договору №б/н, укладеному 30.11.2020 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 у розмірі 13604,59 грн.

Доказів вчинення відповідачем дій щодо погашення боргу матеріали справи не містять.

На виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 12.09.2022 року Перша Рівненська державна нотаріальна контора 30.09.2022 року направила копію спадкової справи №313/2021 у спадковому реєстрі № 68481442, що заведена 18.10.21 до майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що Першою Рівненською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №313/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , почато 18.10.2021.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником, який помер, після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку визначеному статтею 1282 ЦК України.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини третьої статті 1268, частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Звертаючись із позовом до ОСОБА_1 , як до спадкоємця після смерті ОСОБА_3 позивач мав довести, що спадкоємцем майна є саме відповідач.

Позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно.

Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підтвердження цієї обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідача, де зазначено одну й ту ж адресу їх місця проживання.

Однак, сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідач є спадкоємцем та прийняв спадщину після померлого.

Покликання позивача на ту обставину, що відповідач постійно проживав разом з померлим позичальником не спростовує висновок про відсутність підстав вважати його спадкоємцем, оскільки встановлення факту відсутності за життя у ОСОБА_3 будь-якого майна, а протилежного судом не вставлено, виключає саму можливість набуття права спадкування.

Враховуючи, що предметом спору у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємця про стягнення заборгованості, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язано було довести ті обставини, на які воно посилалося як на підставу свої вимог, тобто подати суду докази наявності у спадкодавця майна та його вартості, а у випадку неможливості надати такі докази - заявити клопотання про їх витребування, однак з дотриманням правил та процедур, встановлених ЦПК України, чого зроблено не було.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач вступив у спадщину та отримав спадкове майно після смерті позичальника та, відповідно, набув обов`язок задовольнити вимоги кредитора, відсутні підстави вважати його спадкоємцем, а тому позов до задоволення не підлягає. Досліджені матеріали спадкової справи даних доказів також не містять, як і доказів прийняття відповідачем спадщини. Відповідач з відповідною заявою до нотаріальної контори не звертався.

В постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року № 640/6274/16-ц зазначено, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: коло спадкоємців, які прийняли спадщину; чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в ч.2 та ч.3 ст.1282 ЦК, оскільки у разі пропуску таких строків на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків. Встановлених статтею 1259 цього кодексу (ст.1258 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За положеннями ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовити від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття (ч.6 ст.1273 ЦК України).

За правилами ч.2 та ч.3 ст.1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.

Як вже зазначалося, доказів прийняття відповідачем спадщини, матеріали справи не містять.

Суд також встановив, що про смерть позичальника ОСОБА_3 позивачу було відомо станом на 04.08.2021, оскільки претензією кредитора до Рівненського обласного державного нотаріального архіву АТ КБ «Приватбанк» звернувся 04.08.2021 року, у зв`язку із чим, банк отримав з листа від Рівненського обласного державного нотаріального архіву від 10.09.2021, про те, що в архіві відсутні будь-які відомості.

До ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з листом - претензією банк звернувся лише 06.10.2021, про що свідчить лист-претензія, наявна у матеріалах справи.

З позовом до суду банк звернувся 02.09.2022 року.

Позовна заява надійшла до суду з пропуском строків передбачених ч.2 ст.1281 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) шестимісячного строку.

Положення ст.1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Сплив визначених ст.1281 ЦК України строків пред`явлення вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковими зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц.

Враховуючи, що позивач, як кредитор спадкодавця, позбавлений права вимоги до відповідача, оскільки пред`явив свої вимоги з пропуском строків, встановлених ст.1281 ЦК України, у задоволення позову належить відмовити.

За правилами ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І.О.Гордійчук