Справа № 724/661/22
Провадження № 2/724/301/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2022 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

при секретарі: Банарюк К.Б.

за участі сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим припущенням, -

В С Т А Н О В И В:

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим припущенням.

В обґрунтування своєї позовної заяви позивач зазначає, що проживає у житловому будинку, що розташований у АДРЕСА_1 та є власником житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами. В належному йому будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , яка зареєстрована але не проживає з 01.12.2019 року, та ОСОБА_2 , яка зареєстрована але не проживає у вказаному будинку, відповідачі своїх речей в зазначеному будинку не зберігають, при цьому у них можуть бути ключі від будинку, що створює незручності та певні ризики, оскільки своє майно позивач зберігає в зазначеному будинку. Крім цього позивач користуюсь газом, електроенергією та іншими комунальними послугами, у зв`язку з тим що відповідачі у справі прописані в його житловому будинку він не можу отримати відповідні субсидії, які необхідні для використання газу та електроенергії в зимовий період через, що сплачую зайві гроші за комунальні послуги. Суттєвим є те, що необхідні документи для одержання від держави субсидій на газ та світло, необхідно зараз в літній час подати в Управлінні праці та соціального захисту населення. Таким чином, відповідачі по справі не користується належним позивачу житловим будинком більше одного року, крім цього вони не ремонтують і не обслуговують його.

Враховуючи вище викладене позивач просить суд задовольнити його позовну заяву в повному обсязі та визнати відповідачів такими, що втратили право на проживання на праві власності житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 16 травня 2022 року провадження в справі відкрито та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив суд задовольнити його позовну заяву в повному обсязі. Крім того вказав, що відповідачі в належному йому будинку не проживають у добровільному порядку не висиляються. Їх реєстрація створює для нього перешкоди в отриманні субсидії.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала не заперечувала щодо їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Крім того вказав, що на даний час навчається на 3 курсу у КПНУ, ніде не працює. З весни 2021 року з батьком не проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки їй морально важко проживати разом з батьком. На даний час проживає разом з матір`ю.

Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Власником цілої частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу серія ВЕВ № 596099 від 19.09.2006 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.06.2006 року.

Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 31.03.2022 року № 696 в якому комісія зазначила, що ОСОБА_1 проживає один за адресою: АДРЕСА_1 , дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_2 зареєстровані в даному будинку, однак з 01.12.2014 року не проживають по даний час.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Суд враховую правову позицію Верховного Суду від 09 грудня 2020 року справа № 209/2642/18 в якій суд зазначив, що відповідно до ст.. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.

У відповідності до ч.1 ч.2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала, що свідомо покинула житловий будинок, оскільки її морально важко проживати з батьком, а тому суд вважає, що відповідач керувалася свідомим волевиявленням про залишення житлового будинку. Зазначене свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Крім того у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред`явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Враховуючи вище викладене дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, взявши до уваги визнання позову відповідачем ОСОБА_2 та те, що ОСОБА_2 свідомо покинула житловий будинок суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.

Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення на відповідачів, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі судовий збір у розмірі 992,40 грн., тобто по 496,20 грн. з кожного.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим припущенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 паспорт серія НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 паспорт № НОМЕР_2 ) такими, що втратили право на проживання на праві власності житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 паспорт серія НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 паспорт № НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн., тобто по 496,20 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 30.06.2022 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ