Справа № 350/1424/22
Номер провадження 2/350/502/2022
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2022 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Сокирко Л.М.,
секретаря судових засідань Ошуст В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 22 листопада 2022 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи позов тим, що з 10 травня 2001 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюбні стосунки між ними не склалися, проживають окремо. У позові зазначила, що між нею та адвокатом Ошустом С.Є. було укладено договір про надання правової допомоги у цій справі, відповідно до умов якого адвокат зобов`язався надати допомогу у вигляді консультації та складання позовної заяви до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області про розірвання шлюбу. За надання правової допомоги нею було сплачено 1 500 грн. Крім того, за подання позовної заяви до суду нею також було сплачено судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп. Тому просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, які складаються із судового збору та правової допомоги адвоката. Просила шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею.
Сторони в судове засідання не прибули.
Позивачка спрямувала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, однак спрямував заяву, у якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, справу просив розглядати без його участі; судові витрати просив покласти на позивачку, мотивуючи тим, що шлюб розривається за ініціативи позивачки, яка тривалий час проживає з іншим чоловіком. Окрім того, просив зобов`язати позивачку не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дітей.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 25 листопада 2022 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 виданого 10 травня 2001 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що 10 травня 2001 року виконкомом Ілемнянської сільської ради Рожнятівського району складено відповідний актовий запис № 3.
Згідно свідоцтв про народження у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ), а ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка ОСОБА_6 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ).
Згідно акту обстеження від 24 жовтня 2022 року складеного уповноваженою на те комісією Долинської міської ради Івано-Франківської області, малолітня ОСОБА_4 , 2014 року народження проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Між сторонами склалися особисті неприязні відносини, які перешкоджають подальшому сімейному проживанню, а тому збереження сім`ї в даній ситуації не представляється за можливе.
Відповідно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім`ю зберегти неможливо, а тому шлюб підлягає розірванню.
Відповідно до частини другої статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи вимогу позивачки про залишення дітей на проживання із нею, суд враховує наступне. У відповідності до частини першої статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Відповідно до частини першої 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на наведене вище, керуючись принципом рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, при цьому враховуючи інтереси дітей, а також те, позивачка просила залишити дітей на проживанні з нею, відповідач про інше не заявляв, суд приходить до переконання про те, що найбільш доцільним буде визначити місце проживання неповнолітніх дітей сторін з їхньою матір`ю - ОСОБА_1 .
Таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків брати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дітей.
Одночасно слід зазначити що у цьому судовому процесі не підлягає розгляду клопотання відповідача щодо зобов`язання позивачки не чинити йому перешкод у спілкуванні та вихованні дітей.
Щодо вимоги позивачки не змінювати прізвище, обране нею після укладення шлюбу, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка просила залишити обране нею прізвище « ОСОБА_7 », враховуючи її інтереси та керуючись вимогами законодавства України, суд вважає її вимогу підставною.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно із частиною другою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно частиною другою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статі 12, 46, 56 Цивільного процесуального кодексу України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Також витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Відповідно до частин четверто-шостої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 27 жовтня 2022 року між позивачкою ОСОБА_1 та адвокатом Ошустом С.Є., який діє на підставі свідоцтва 345 виданого КДК Івано-Франківської обласної колегії адвокатів 6 червня 2000 року було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами у справі про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей.
Відповідно до умов вказаного договору, гонорар погоджується за взаємною згодою сторін та оформляється відповідним розрахунком.
Відповідно до розрахунку розміру правової допомоги у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вартість наданих адвокатом послуг складає 1 500 грн.
Квитанцією від 27 жовтня 2022 року підтверджується сплата ОСОБА_1 гонорару в сумі 1 500 грн адвокатові Ошусту С.Є.
Враховуючи наведене вище та долучені до позовної заяви Витяг з договору про надання правової допомоги від 27 жовтня 2022 року (а.с. 12), квитанцію від 27 жовтня 2022 року за № 1-27/10-22 (а.с. 11), відповідно до частини третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України є належними доказами, які підтверджуєють надання адвокатом Ошустом С.Є. позивачці послуг з надання правничої допомоги вартістю 1 500 грн.
Між тим, відповідач не довів не співмірність витрат на правничу допомогу.
За наведеного, враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю і відповідач не підлягає до категорії осіб звільнений від сплати судового збору передбаченого Законом України «Про судовий збір», суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 1 500 грн витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності до статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відтак позивачці з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, що складає 496 гривень 20 копійок, інша частина судового збору в сумі 496 гривень 20 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.
Керуючись статями 7-13, 81, 141, 142, 247, 263, 265, 273, 280-282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі статей 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,
у х в а л и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 10 травня 2001 року виконкомом Ілемнянської сільської ради Рожнятівського району за актовим записом № 3 - розірвати. Неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з матір`ю - ОСОБА_1 .
Повернути ОСОБА_1 із державного бюджету 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. (що складає 50 % від суми сплаченого нею судового збору) та 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень витрат, пов`язаних із отриманням професійної правничої допомоги.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через учасника процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відповідно до частини другої статті 115 Сімейного кодексу України, копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Суддя Сокирко Л.М.