Справа № 464/1509/22
пр.№ 2/464/931/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/1509/22

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

вимоги: розірвання шлюбу

представники учасників справи:

представник позивача адвокат Довбак О.Я.

Обставини справи

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова в порядку цивільного судочинства із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 16 вересня 1989 року, покликаючись на припинення сімейних стосунків.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 16 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 03 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони проти такого порядку розгляду справи не заперечили.

Відповідач не погоджується на розірвання шлюбу та просить у позові відмовити. Вважає, що вимушене проживання подружжя окремо не є підставою для розірвання шлюбу та впевнений, що сім`я як соціальний інститут має право на збереження. Зазначає про вжиття судом заходів щодо примирення подружжя. Указане викладено у відзиві на позов, надано підтвердження надіслання такого іншим учасникам справи відповідно до вимог цивільного судочинства.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст.21 СК України).

Судом встановлено, що позивач сторони (дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_3 ) зареєстрували шлюб 16 вересня 1989 року у Палаці урочистих подій міста Львова, актовий запис № 3264 (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 16 вересня 1989 року). У шлюбі неповнолітніх дітей не мають

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України).

У ч.3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.112 СК України).

Згідно зі ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Наведені вище норми закону дають підставу для висновку, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності згоди чоловіка чи жінки на такий союз не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Позиція щодо застосування норм права при розірванні шлюбу та наданні строку для примирення викладена у постановах Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 643/5316/18 та від 20 липня 2020 року у справі № 349/1031/17, а у ч.4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даних постановах встановлено, що примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Позивач у позові покликається, що спільне життя з чоловіком відповідачем не склалося, стосунки між ними погіршились, цілковито перестали розуміти одне одного та ведуть незалежне життя. Кілька років тому подалась на влаштування на роботу за кордон, де і перебуває досі. Через це повністю вичерпались будь-які спільні відносини та цілі, відпала потреба у веденні спільного життя, включаючи як шлюбні відносини, так і спільне господарство. Вважає, що шлюб існує формально, перебування у якому суперечить її інтересам та порушує права як особистості, яка має право на влаштування особистих зобов`язальних зв`язків і відносин без будь-якого примусу. Жодних підстав для відновлення відносин не існує.

У даній справі суд враховує, що позов про розірвання шлюбу подано у квітні 2022 року, від якого позивач досі не відмовилась. Відомості про здійснення відповідачем заходів для примирення у суду відсутні, як і ним не указано конкретних заходів, які він має намір застосувати для збереження сім`ї.

Отже наведені обставини свідчать, що вільної згоди на союз між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать інтересам позивача, а шлюб існує формально. Доводи відповідача зводяться до непогодженням із вимогами про розірвання шлюбу, а відмова суду у розірванні шлюбу могла б свідчити про примушування позивача до шлюбу проти її волі. Підстав сумніватися у волевиявленні позивача немає. Надання строку для примирення за встановлених обставин є недоцільним.

Суд дійшов переконання щодо розірвання шлюбу, задоволивши таким чином вимоги позивача. Відомості, які б спростовували висновок суду чи свідчили про наявність перешкод для задоволення позову, відсутні.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч.1 ст.113 СК України). За бажанням позивача слід залишити їй прізвище « ОСОБА_4 ».

Розподіл судових витрат

У порядку ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати зі сплати судового збору, сплачені при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 вересня 1989 року у Палаці урочистих подій міста Львова, актовий запис № 3264.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст.114 СК України).

Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_4 ».

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2

Повне судове рішення складено 12 липня 2022 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО