РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року

м. Рівне

Справа № 561/69/22

Провадження № 22-ц/4815/1081/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Майданіка В. В.

секретар судового засідання Крижов В. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Зарічненська селищна рада Рівненської області,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «АК Полісся»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Войтович Людмили Василівни на рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 15 червня 2022 року у складі судді Снітчук Р. М, ухвалене в смт. Зарічне Рівненської області о 10 годині 16 хвилин, повний текст рішення складено 15 червня 2022 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Зарічненської селищної ради Рівненської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «АК Полісся» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, відшкодування шкоди, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування своїх позовних вимог покликалася на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 1178, виданого 05.08.2010 року державним нотаріусом Зарічненської районної державної нотаріальної контори Герман В.М., є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадщини входить земельна ділянка, розташована на території Вичівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, площею 3,4840 га, з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 609809, виданого Зарічненською районного державною адміністрацією 23.02.2006 року. Зазначена земельна ділянка складається із земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 1,4803 га, кадастровий номер :11:000:0530 та земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 2,0037 га, кадастровий номер :11:000:0306. 15.05.2012 року їй видано Державні акти серії ЯМ № 570268 та ЯМ № 570269 на право власності на вказані земельні ділянки, які зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00127 та 00126. Разом з тим, поза волею власника 13 грудня 2017 року Вичівська сільська рада Зарічненського району Рівненської області на підставі договору оренди землі передала в оренду ТОВ «Зарічне Агро-Переробка» належну позивачу на праві особистої приватної власності земельну ділянку площею 1,4803 га, кадастровий номер :11:000:0530.

Про порушення свого права власності на землю та про особу, яка його порушила позивач дізналася у червні 2021 року. Вказує, зазначений договір оренди землі від 13.12.2017 року суперечить вимогам ст. 4 Закону України «Про оренду землі», ст. 93 Земельного кодексу України, ст. 1258 ЦК України, оскільки виключно позивач як власник земельної ділянки має право передавати вказану земельну ділянку в оренду. Просила суд визнати договір оренди спірної земельної ділянки від 13.12.2017 року недійсним з моменту його вчинення, а також усунути перешкоди у користуванні спірною земельною ділянкою шляхом її витребування із незаконного володіння ТОВ «АК Полісся». Окрім цього, просила стягнути із Зарічненської селищної ради Рівненської області на її користь завдану шкоду у розмірі 30226 грн. 27 коп., яка складається з упущеної вигоди в розмірі 7091 грн. 58 коп., кошти, які отримала Вичівська сільська рада Зарічненського району Рівненської області, здаючи в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку; 2265 грн. 05 коп. інфляційних втрат за період з 01.01.2018 року по 31.01.2022 року; 869 грн. 64 коп. 3 % річних, що розраховані за період з 01.01.2018 року по 31.01.2022 року; 20 000 грн. моральної шкоди, яка виразилася у фізичних і душевних стражданнях, стресі та хвилюваннях через неправомірні дії Вичівської сільської ради щодо порушення її права власності.

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 15 червня 2022 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване тим, що спірний договір оренди землі від 13 грудня 2017 року був укладений поза волею власника земельної ділянки ОСОБА_1 , яка не була стороною цього правочину. Договір, укладений між орендодавцем Вичівською сільською радою та орендарем ТОВ «Зарічне Агро-Переробка», правонаступником якого є ТОВ «АК Полісся», суперечить змісту ч. 1 ст. 317 ЦК України, відповідно до якої лише власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, ч. 8 ст. 93 Земельного кодексу України, відповідно до якої орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Судом взято до уваги, що оспорюваний договір оренди не зареєстрований у встановленому законом порядку, а відтак є неукладеним, і право користування спірною земельною ділянкою у ТОВ «АК Полісся» за ним не виникло, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для визнання цього правочину недійсним та витребування земельної ділянки.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_1 адвокат Войтович Людмила Василівна оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок суду про те, що про те, що оскільки оспорюваний договір оренди землі не був зареєстрований у передбаченому законом порядку, то речові за ним права не є такими, що виникли у сторін. Пояснює, що відповідач Зарічненська селищна рада Рівненської області не спростовує факту передачі в оренду відповідачу ТОВ «АК Полісся» належної її довірительці земельної ділянки та факту отримання орендної плати та посилається лише на те, що право оренди не зареєстровано в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зауважує, що хоча юридично речові права на нерухоме майно та їх обтяження підлягають державній реєстрації та виникають з моменту такої реєстрації, однак відповідачі, підписавши спірний договір оренди земельної ділянки, незважаючи на те, що не здійснили державну реєстрацію, проте фактично скористалися правами та виконували обов`язки, передбачені цим договором оренди, а, отже, факт укладення договору оренди між Вичівською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зарічне Агропереробка» не підлягає доказуванню. Зазначає, що стороною спірного договору оренди землі від 13.12.2017 року є Вичівська сільська рада до 06.05.21 року, тобто до її приєднання до Зарічненської селищної ради, а тому 31..03.2021 року Зарічненська територіальна селищна громада не мала компетенції для підписання Додаткової угоди та акту до договору оренди землі, та припускає, що ці документи відповідачами були сфальсифіковані. Заперечує твердження суду першої інстанції про те, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту та пояснює, що суд, з`ясувавши при розгляді справи, що позивачка на обґрунтування своїх вимог послалася не на ті норми права, які фактично регулюють спірні правовідносини, повинен був самостійно здійснити правильно правову кваліфікацію та застосувати для ухвалення рішення норми матеріального та процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Заперечує позицію суду першої інстанції про те, що оспорюваний договір оренди є неукладеним та доводить, що після його виконання сторонами договір не може бути визнано неукладеним, а лише на стадії укладення. Додає, що про виконання договору свідчить укладення додаткової угоди про розірвання договору, адже неукладений договір не може бути розірвано. Доводить, що відсутність реєстрації права оренди не впливає на факт укладення договору та звертає увагу на те, що наявність підписів та печаток обох відповідачів на спільному договорі оренди землі підтверджує їхнє взаємне волевиявлення: одного щодо передачі в оренду земельної ділянки, іншого щодо оплати вартості такої оренди, а тому договір є укладеним з моменту його підписання. Вказує на право позивача заявити вимогу про усунення перешкод у користуванні належної земельної ділянки шляхом пред`явлення вимоги про витребування її з чужого незаконного володіння. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До складу спадщини входить земельна ділянка, розташована на території Вичівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області площею 3,4840 га, належна спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 609809, виданого Зарічненською районною державною адміністрацією 23 лютого 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 05 серпня 2010 року державним нотаріусом Зарічненської державної нотаріальної контори Герман В.М., зареєстрованим в реєстрі за № 1178.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯМ № 570269 від 15.05.2012 року ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.08.2010 року № 1178 є власником земельної ділянки площею 1,4803 га, кадастровий номер :110000530, розташованої на території Вичівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.08.2021 року вбачається, що за позивачем ОСОБА_1 13.08.2021 року зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1,4803 га, кадастровий номер :110000530.

13 грудня 2017 року між Вичівською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зарічне Агро-Переробка» укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,4803 га, кадастровий номер :11:000:0530 строком на двадцять років, зі сплатою орендної плати в розмірі 1181 грн. 93 коп. за один рік оренди, що складає 4 % від суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

У п. 2 цього договору зазначено, що орендодавець на підставі положень ст. 1285 ЦК України є управителем спадщиною громадянина ОСОБА_2 , до складу якої входить земельна ділянка.

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки орендодавець Вичівська сільська рада передала орендареві ТОВ «Зарічне Агро-Переробка» зазначену в договорі земельну ділянку. Дата передачі земельної ділянки в акті не зазначена.

01 листопада 2019 року між орендодавцем Вичівською сільською радою та ТОВ «АК Поліссся» укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 13.12.2017 року, за умовами якої орендну плату визначено в розмірі 2363 грн. 86 коп. за один рік оренди, що складає 8 % від суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до рішення Зарічненської селищної ради Рівненської області від 18 грудня 2020 року № 45/1-2020 внаслідок реорганізації Зарічненська селищна рада Рівненської області є правонаступником Вичівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, яка припинена з 06.05.2021 року.

Додатковою угодою від 31 березня 2021 року до договору оренди землі від 13 грудня 2017 року орендодавець Зарічненська селищна територіальна громада та ТОВ «АК Полісся» вирішили припинити дію договору оренди землі від 13 грудня 2017 року за взаємною згодою з 31 березня 2021 року.

У акті приймання-передачі (повернення) земельної ділянки від 31 березня 2021 року зазначено, що орендар ТОВ «АК Полісся» повернув орендодавцеві Зарічненській селищній територіальній громаді спірну земельну ділянку.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним з моменту укладення договір оренди земельної ділянки від 13.12.2017 року та усунути перешкоди у користуванні нею шляхом витребування з чужого незаконного володіння.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 8, ч. 9 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи або особи, які використовують земельні ділянки на праві емфітевзису.

Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Таким чином, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду встановленої форми. Разом з тим, цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно до ст. 13, 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (ст. 16 цього ж Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом та не спростовано сторонами, спірний договір оренди земельної ділянки від 13 грудня 2017 року не був зареєстрований у передбаченому законом порядку, а відтак право оренди за ним не виникло, і сам договір є неукладеним та не підлягає визнанню недійсним у судовому порядку.

Вимоги сторони позивача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом витребування її з чужого незаконного володіння не підлягають до задоволення, оскільки зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі № 145/2047/16-ц).

Зважаючи на те. що вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є похідними від вимог про визнання недійсним правочину та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її витребування із чужого незаконного володіння, котрі судом відхилені, то і вимога про відшкодування шкоди є безпідставною.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Войтович Людмили Василівни залишити без задоволення.

Рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 15 червня 2022 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2022 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Майданік В. В.