Номер провадження: 22-ц/813/8116/22
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Орловської Н.В.,

суддів Пузанової Л.В.,

Приходько Л.А.,

розглянув без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 11 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Дочірнє підприємство «Одеський автодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

29 грудня 2021р. ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до Служби автомобільних доріг в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Дочірнє підприємство «Одеський автодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення матеріальної шкоди в сумі 63924,00 грн та моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.04.2021 року о 20:58 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mercedes - Benz» д.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивач, на автодорозі Р-55 (між м. Березівка - смт. Богуслав, на відстані 9,5 км. від с. Донська Балка) потрапив у дорожню яму, яка була розташована на смузі руху автомобіля, в результаті чого вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження. Факт ДТП зафіксовано поліцією.

Позивач стверджує, що ДТП відбулось внаслідок щільного руху та відсутності попереджуючих знаків і освітлення, через які водій автомобілю не мав можливості побачити несправність дорожнього полотна, здійснити відповідний маневр для уникнути потрапляння в яму.

За висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 21.05.2021 року за №103-21 вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля, становить 36 932,88 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), повна вартість відновлювального ремонту - 67 026,19 грн. Фактичні витрати на відновлювальний ремонт склали - 57 468 грн. За експертне дослідження позивач сплатив - 2 500 грн. Окрім того, 3 956 грн. витрачено позивачем на оплату двох шин для автомобіля, що не увійшло до складу спричиненого позивачу матеріального збитку за експертним висновком.

Таким чином, розмір завданої матеріальної шкоди, за позицією позивача, становить 63 924 грн.(57 468+2 500+3 956).

Крім того позивач стверджує, що внаслідок ДТП йому завдано моральної шкоди, яку він оцінив у розмірі 10 000 грн та яка полягає в порушенні нормального ритму життя через неможливість користування певний час пошкодженим автомобілем.

З огляду на викладене, позивач просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1816 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 11 липня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ДТП є наслідком відсутності на спірній ділянці дороги попереджувальних знаків та несправності дорожнього полотна, тобто причинно-наслідковий зв`язок між подією, наслідком та виною відповідача не доведений. Експертний висновок на підтвердження вищевказаних обставин позивачем в процесі розгляду справи не наданий, а питання про призначення судової експертизи позивачем не порушувалось.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що надані позивачем докази характеру отриманих автомобілем пошкоджень внаслідок ДТП суперечать схемі ДТП, а фотокартки, надані позивачем в якості доказів, наведених вище висновків не спростовують.

Також суд звернув увагу, що наявний в матеріалах справи висновок авто товарознавчого дослідження наданий позивачем не в повному обсязі.

Оскільки в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 11 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності відповідача та третьої особи, які не були повідомлені належним чином про відкриття провадження у справі, що є порушенням процесуальних норм та відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення. Крім того, суд першої інстанції позбавив позивача права на участь у судовому засіданні, розглянувши справу без виклику сторін.

Також апелянт вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог, оскільки ним надано усі докази, які підтверджують наявність та розмір завданої позивачеві внаслідок ДТП шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок між шкодою та поведінкою. Зокрема, позивачем надано схему ДТП, акт обстеження ділянки вулично шляхової мережі від 24.04.2021р., висновок експертного автотоварознавчого дослідження, фотокартки з місця події, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог.

Щодо позиції суду про надання висновку експертизи у неповному обсязі, то апелянт зазначає, що вказаний недолік не був зазначений судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 10.01.2022р., а тому не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Разом з тим апелянт просить долучити повний висновок судової авто товарознавчої експертизи до матеріалів справи на стадії апеляційного розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу Служба автомобільних доріг в Одеській області доводи апелянта не визнає, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 11 липня 2022 року залишити без змін. В обґрунтування своєї позиції зазначає про ненадання позивачем доказів того, що Служба автомобільних доріг в Одеській області є належним відповідачем у даній справі.

Служба автомобільних доріг в Одеській області зазначає, що здійснює функції замовника при будівництві (реконструкції) автомобільних доріг, в тому числі автомобільної дороги загального користування державного значення Р-55 сполученням Одеса-Вознесенськ-Новий Буг, на якій 24.04.2021р. сталася ДТП за участю автомобіля «Mercedes Benz», державний номер НОМЕР_1 .

На виконання зазначених завдань Службою укладено договір №23У/18 від 05.03.2018р. на експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення, у тому числі Р-55 сполученням Одеса-Вознесенськ-Новий Буг з підрядною організацією.

З огляду на викладене відповідач вважає, що Служба автомобільних доріг в Одеській області не є дорожньо експлуатаційною організацією, яка відповідає за неналежний стан автомобільної дороги, на якій сталося ДТП за участю позивача.

Крім того, відповідач вважає, що наявні в матеріалах справи акт обстеження вулично-шляхової мережі та схема ДТП мають доказове значення на вагу твердження, що причиною ДТП було нехтування позивачем ПДР, а саме необрання безпечної швидкості руху та неврахування дорожньої обстановки.

Також відповідач звертає увагу, що надані позивачем докази характеру отриманих автомобілем пошкоджень внаслідок ДТП суперечать схемі ДТП.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а. с. 17).

24 квітня 2021 року на автодорозі Р-55 Одеса-Вознесенськ-Новий Буг відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На місце дорожньо-транспортної пригоди прибули працівники патрульної поліції, якими складено схему місця ДТП та Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі. (а.с.41,42)

Згідно схеми місця ДТП, яка сталася 24 квітня 2021 року о 21 год 51 хв на автодорозі Р-55 на відстані 9,3 км від Донська Балка, автомобіль марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , наїхав на пошкоджену поверхню автодороги Р-55, внаслідок чого транспортний засіб отримав видимі (зовнішні) пошкодження у вигляді переднього лівого та заднього пробиття шини, переднього лівого пошкодження диску, рульової рейки. Супутньою причиною ДТП стала наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі. (а.с.9)

Згідно Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 24.04.2021р., складеного інспектором СРГГ Березівського РВП лейтенантом поліції Хромовим В.В. зафіксовано, що покриття проїзної частини автодороги Р-55 Одеса-Вознесенськ 68 км має вибоїну розміром 150х45х8 см, дорожні знаки відсутні, дорожня розмітка потребує оновлення, а також наявний наплив. (а.с.10)

Згідно висновку №103-21 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ E200 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля внаслідок ДТП, яка відбулась 24.04.2021р., визначається рівною 36932,88 грн.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність усіх зазначених умов є обов`язковою для ухвалення судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за завдану шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Водночас відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 902/320/17).

На позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди (постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 902/320/17).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між подією, наслідком та виною відповідача, а саме позивач не довів належними та достатніми доказами, що ДТП 24.04.2021р. сталася саме внаслідок несправності дорожнього покриття, відсутності попереджувальних знаків, і водій був позбавлений можливості здійснити маневр для уникнення ДТП.

Суд першої інстанції також вказав, що експертний висновок на підтвердження вищевказаних обставин позивачем у ході розгляду справи не надано, а питання про призначення судової експертизи позивачем не порушувалось.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За загальними правилами доказування, визначеними ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч.1 ст.76 ЦПК України)

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (ч.1 ст.80 ЦПК України)

Як встановлено судом, пошкодження належного позивачеві автомобіля марки MERCEDES-BENZ E200 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відбулось 24 квітня 2021 року внаслідок ДТП, що сталося на автомобільній дорозі загального користування державного значення Р-55 сполученням Одеса-Вознесенськ-Новий Буг.

Згідно схеми місця ДТП автомобіль марки «Mercedes-Benz», р.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , наїхав на пошкоджену поверхню автодороги Р-55, внаслідок чого транспортний засіб отримав видимі (зовнішні) пошкодження у вигляді переднього лівого та заднього пробиття шини, переднього лівого пошкодження диску, рульової рейки. Супутньою причиною ДТП стала наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі.

В Акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 24.04.2021р., складеному інспектором СРГГ Березівського РВП лейтенантом поліції Хромовим В.В. зазначено, що покриття проїзної частини автодороги Р-55 Одеса-Вознесенськ 68 км має вибоїну розміром 150х45х8 см, дорожні знаки відсутні, дорожня розмітка потребує оновлення, а також наявний наплив.

Дослідивши вказані докази та надавши їм правову оцінку на предмет належності, достовірності та достатності, з урахуванням інформації, зазначеної у акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 24.04.2021р., а також враховуючи зафіксоване у схемі ДТП місце розташування належного позивачеві транспортного засобу, відсутність інших учасників ДТП, а також відсутність відображення гальмівного шляху, слід дійти висновку, що механічні пошкодження на автомобілі MERCEDES-BENZ E200 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням їх характеру та локалізації, виникли саме при обставинах, на які вказує ОСОБА_1 , а саме через наїзд на пошкоджене покриття автомобільної дороги (яму).

Викладені у відзиві на апеляційну скаргу заперечення Служби автомобільних доріг в Одеській області про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок недотримання водієм автомобіля MERCEDES-BENZ E200 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , швидкості руху та неврахування ним дорожньої обстановки, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки не підтверджені жодним доказом.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що ознаки порушення правил дорожнього руху учасником ДТП мали бути визначені працівниками патрульної поліції, які прибули на місце ДТП 24.04.2021р, за наслідком чого мав би бути складений протокол про адміністративне правопорушення відносно водія транспортного засобу.

Натомість, доказів складання такого протоколу відносно водія автомобіля MERCEDES-BENZ E200 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за фактом ДТП, що сталася 24.04.2021р., матеріали справи не містять.

Також апеляційний суд вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що причини ДТП, яка сталася 24.04.2021р. за участю належного позивачеві транспортного засобу, можуть бути підтверджені виключно висновком дорожньо-технічної та авто-технічної експертизи, яка у даній справі судом не призначалася.

Відповідно до частин першої третьої ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що гуртується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції, в порушення вказаних процесуальних норм, не врахував та не надав належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам, з яких вбачаються обставини та причини дорожньо-транспортної пригоди, натомість безпідставно послався на відсутність експертного висновку.

При цьому, якщо Служба автомобільних доріг в Одеській області і заперечує надані позивачем докази щодо причин ДТП та посилається на необхідність проведення експертизи, то про її призначення мав би просити саме відповідач, спростовуючи презумпцію завдавача шкоди.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року по справі №373/546/21.

Щодо доводів Служби автомобільних доріг в Одеській області про те, що вона є неналежним відповідачем у даній справі, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 14, частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» (у редакції, чинній на час настання ДТП), учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до статі 10 Закону України «Про автомобільні дороги» (у редакції, чинній на час ДТП) Органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення; Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольська міська державні адміністрації.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» (у редакції, чинній на час ДТП) органом управління є орган, призначений для управління автомобільними дорогами (вулицями), забезпечення їх функціонування, розвитку та фінансування.

Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення, є Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор), що є центральним органом виконавчої влади, який має свої органи управління на місцях.

Положеннями статей 11, 13 Закону України «Про автомобільні дороги» (у редакції, чинній на час настання ДТП), визначено основні обов`язки та відповідальність цього органу за стан автомобільних доріг, якість робіт з ремонту та утримання автомобільних доріг.

Відповідно до організаційної структури Державного агентства автомобільних доріг України органом управління автомобільними дорогами у Одеській області є Служба автомобільних доріг в Одеській області.

Пунктом 2.1 Положення про Службу автомобільних доріг в Одеській області передбачено, що метою діяльності служби є забезпечення розвитку та функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення в Одеській області шляхом їх будівництва, реконструкції, ремонтів та утримання (дорожні роботи) в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Основним предметом діяльності Служби є виконання функцій замовника робіт та послуг з будівництва, реконструкції, ремонтів та утримання автомобільних доріг та іншого державного майна, та одержувача бюджетних коштів. (п.2.2 Положення)

Одними з основних напрямків діяльності Служби є, серед іншого: організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг та їх складових; технічний нагляд за станом автомобільних доріг та їх складових на території Одеської області; організація забезпечення належного експлуатаційного стану автомобільних доріг відповідно до державних будівельних норм, стандартів та правил. (п.2.3.2, 2.3.9,2.3.36 Положення)

Отже, у розумінні наведених положень, у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.

Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 904/5489/18.

У цій постанові Верховний Суд також зазначив, що відповідно до частини другої статті 1172 ЦК України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням підрядника.

Для виникнення в особи обов`язку з відшкодування шкоди за змістом вимог частини другої статті 1172 ЦК України, крім наявності загальних умов (наявність шкоди, протиправність поведінки, вина та причинно-наслідковий зв`язок між збитками та протиправною поведінкою), необхідною є наявність спеціальних умов, які визначаються залежно від суб`єктивного складу відповідних відносин, зокрема, наявність договору підряду та дія підрядника за завданням замовника.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 14 вересня 2020 року у справі № 127/18036/15-ц зазначив, що відповідно до закону у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами; при розгляді зазначеної категорії спорів підлягає з`ясуванню, чи було заподіяно таку шкоду внаслідок самостійних дій підрядника, або внаслідок виконання ним зобов`язань за договором, укладеним із відповідною Службою автомобільних доріг.

З матеріалів апеляційного провадження вбачається, що 05.03.2018 року Службою автомобільних доріг в Одеській області (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юг Строй Компані» (виконавцем) укладено договір №23У/18 на надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг (далі Договір), за умовами якого виконавець зобов`язався у порядку і на умовах, визначених цим договором, своїми силами і засобами на власний ризик та/або з залученням субпідрядних організацій надати послуги: код 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Лиманського району).

28.12.2020 року сторонами укладено додаткову угоду №17 до договору №23У/18 від 06.03.2018р., згідно якої строк надання послуг продовжено до 30 квітня 2021 року.

Згідно Переліку до автомобільних доріг загального користування державного значення Лиманського району належить дорога Р-55 Одеса-Вознесенськ-Новий Буг.

Пунктом 1.6 договору передбачено, що на період його дії та протягом гарантійного періоду Виконавець відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та норм Глави 82 Цивільного кодексу України в повній мірі відповідає за належне утримання доріг, забезпечення умов безпеки руху і несе повну безумовну майнову та іншу відповідальність в частині відшкодування майнової (матеріальної) і нематеріальної (в т.ч. моральної) шкоди та компенсації витрат власникам транспортних засобів, іншим учасникам дорожнього руху, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з причини незадовільного експлуатаційного утримання, допущеного з вини виконавця, а також забезпечує повне майнове відшкодування замовнику у разі заподіяння збитків користувачами доріг, та/або в процесі використання смуги відведення юридичними чи фізичними особами на мережі автомобільних доріг, якщо такі збитки завдані з вини виконавця.

Передбачена відповідальність виконавця настає виключно під час надання послуг (виконання робіт) та протягом гарантійного терміну при наявності відповідних плану завдань та/або акту дефектів Замовника.

Крім послуг, передбачених вище, Виконавець за письмовим розпорядженням (завданням) Замовника надає послуги (виконує роботи) у межах фінансування Замовника, зокрема, з усунення загрози безпечного проїзду автотранспорту. (п.1.7 договору)

Перегляд термінів надання послуг в межах строку дії цього договору оформлюється змінами до Плану завдання та акту дефектів. (п.5.1.3 договору)

Замовник здійснює контроль за ходом, якістю, вартістю та обсягами виконання послуг відповідно до частини першої ст.849 Цивільного кодексу України та у порядку, передбаченому цим договором. (п.2.2 договору)

Підпунктом «б» пункту 6.1.3 договору передбачено, що Замовник зобов`язаний здійснювати в межах компетенції контроль за виконанням вимог нормативних документів по безпеці дорожнього руху.

З наведених положень договору слідує, що майнова та інша відповідальність виконавця в частині відшкодування шкоди та компенсації витрат власникам транспортних засобів, які стали учасниками ДТП з причини незадовільного експлуатаційного утримання доріг, настає виключно у тому випадку, якщо замовником надано відповідний план завдання та/або акт дефектів, або письмове розпорядження (завдання) на виконання відповідних робіт. В іншому випадку відповідальність за незадовільне експлуатаційне утримання доріг несе замовник, тобто Служба автомобільних доріг в Одеській області.

З наданих відповідачем до суду апеляційної інстанції матеріалів не вбачається, що Служба автомобільних доріг в Одеській області надавала план завдання та/або акт дефектів, або письмове розпорядження (завдання) на проведення ТОВ «Юг Строй Компані», як виконавцем за договором №№23У/18 від 05.03.2018 року, ямкового ремонту або інших робіт, пов`язаних з експлуатаційним утриманням ділянки в районі Донська Балка на автомобільній дорозі Р-55, на якій 24.04.2021р сталася ДТП за участю належного позивачу транспортного засобу.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що саме Служба автомобільних доріг в Одеській області має нести відповідальність за шкоду, спричинену позивачу, як власнику транспортного засобу, внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання дороги.

Посилання у відзиві на апеляційну скаргу на те, що кошторисом заявника не передбачено витрат на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, пов`язаної із неналежним експлуатаційним утриманням доріг, суд не бере до уваги, оскільки за чинним законодавством саме на Службу автомобільних доріг покладено обов`язок з відшкодування збитків, а відсутність фінансування не може бути підставою для звільнення юридичної особи від цивільно-правової відповідальності.

З урахуванням вищенаведеного, судом апеляційної інстанції встановлено наявність у діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема, протиправної поведінки, яка виразилася у його бездіяльності як уповноваженого органу щодо утримання у належному стані автомобільної дороги, шкідливий результат такої поведінки як то шкода завдана майну позивача, у розмірі прямих витрат на відновлення пошкодженого автомобіля, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою (бездіяльністю) відповідача та шкодою (збитками), який полягає у тому, що через неналежне утримання відповідачем автомобільної дороги Р-55 Одеса-Вознесенськ-Н.Буг, 24 квітня 2021 року автомобіль позивача у зв`язку з наявністю ями, потрапив у ДТП, внаслідок чого ОСОБА_1 зазнав витрат на відновлення автомобіля.

При цьому, вина відповідача презюмується, оскільки останнім не надано доказів відсутності його вини щодо невиконання обов`язку з утримання дороги в належному та безпечному стані для дорожнього руху (презумпція завдавача шкоди - частина друга статті 1166 ЦК України).

Надаючи правову оцінку обґрунтованості заявлених позивачем до відшкодування сум, апеляційний суд вказує наступне.

Як було зазначено вище, відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Суд зазначає, що позивач як особа, потерпіла від протиправних дій відповідача, має право на повне відшкодування завданої йому шкоди.

Одним з видів визначення майнової шкоди є проведення експертної оцінки розміру шкоди, яка визначається спеціалістом, виходячи з наявних пошкоджень та обсягу робіт і матеріалів, необхідних для виконання ремонту і відновлення автомобіля до попереднього стану (так званий розрахований розмір шкоди як визначена вартість пошкодженого або втраченого майна або як вартість необхідного для відновлення пошкодженої речі ремонту). Така шкода визначається насамперед за розрахунками, виконаними за спеціальною методикою, і може бути визначена з урахуванням зносу транспортного засобу, та/або без урахування зносу.

Визначаючи розмір такої шкоди апеляційний суд виходить з вартості відновлювального ремонту автомобіля MERCEDES-BENZ E200 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 без урахування фізичного зносу КТЗ та його складників, встановленого у висновку експертного автотоварознавого дослідження №103-21 від 21.05.2021р., згідно якого вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля MERCEDES-BENZ E200 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 24.04.2021р., становить 67 026,19 грн.

Дана вартість відновлювального ремонту визначена як сума вартості відновлювальних ремонтних робіт 5430,00 грн (Ср), вартості матеріалів, необхідних під час ремонту 5867,83 грн (См), і вартості необхідних для ремонту деталей, які підлягають заміні 55728,36 грн (Сс).

За проведення вказаного авто товарознавчого дослідження позивачем сплачено 2500,00 грн, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера від 07.05.2021р. (а.с.24)

Апеляційний суд вважає необґрунтованими висновок суду першої інстанції, а також заперечення відповідача щодо визнання вказаного висновку належним доказом з підстав його неповноти, оскільки до апеляційної скарги копія вказаного висновку долучена в повному обсязі.

Крім того, на підтвердження розміру фактично понесених витрат для проведення відновлювального ремонту автомобіля MERCEDES-BENZ E200 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивачем надано, зокрема, копію акту виконаних робіт від 10.11.2021р., згідно якого вартість робіт та матеріалів, необхідних для ремонту, склала 57 468,00 грн. (а.с.21) Вказаний акт складено ФОП ОСОБА_3 , видами діяльності якої за КВЕД є: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, що підтверджується витягом з Реєстру платників єдиного податку. (а.с.22)

Копіями квитанцій до прибуткового касового ордера від 10.11.2021р. та від 09.11.2021р. підтверджується сплата ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_3 вартості відновлювального ремонту в загальній сумі 57 468,00 грн, що відповідає сумі, зазначеній в акті виконаних робіт. (а.с.25)

Крім того, згідно копії товарного чеку №21608258 від 10.11.2021р., виписаного ФОП ОСОБА_4 , позивачем понесено витрати на придбання двох нових шин в загальній сумі 3956,00 грн. (а.с.26)

Враховуючи, що позивачем належними та допустими доказами підтверджено розмір заявлених до відшкодування матеріальних збитків в загальні сумі 63924,00 грн (57468,00 грн вартість відновлювального ремонту згідно акту виконаних робіт; 3956,00 грн вартість нових двох шин; 2500,00 грн вартість автотоварознавчого дослідження), понесених через пошкодження автомобіля MERCEDES-BENZ E200 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, що сталася 24.04.2021р. з вини відповідача, і вказаний розмір збитків є меншим, ніж визначена висновком авто товарознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля, тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в цій частині.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доводів апеляційної скарги, позивач обґрунтовує моральну шкоду, розмір якої оцінює у 10 000 грн, душевними стражданнями, пов`язаними з пошкодженням належного йому майна, неможливістю тривалий час користуватися транспортним засобом внаслідок його пошкодження, а також необхідністю докладання додаткових зусиль для нормалізації свого життя.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечень щодо розміру зазначеної позивачем моральної шкоди не наводить.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

На підставі ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

У ході розгляду даної справи судом встановлено факт пошкодження належного позивачу автомобіля внаслідок ДТП, яке сталося 24.04.2021 р. з вини відповідача, що саме по собі не може не завдати моральної шкоди, оскільки спонукає потерпілу сторону до додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права та налагодження звичного способу життя, а тому така шкода має бути відшкодована у відповідності до положень ст. ст. 16, 23 ЦК України

За вказаних обставин, встановивши, що ОСОБА_1 зазнав певних душевних страждань внаслідок пошкодження належного йому майна, а також був вимушений вчиняти активні дії, спрямовані на відновлення свого порушеного права, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині покладення на відповідача відповідальності за заподіяну позивачу моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн, розмір відшкодування якої відповідає принципам розумності та справедливості.

Згідно ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції надав неправильну оцінку наявним у матеріалах справи доказам в їх сукупності, внаслідок чого порушив норми статей 76, 78, 89 ЦПК України про належність й допустимість доказів та їх правову оцінку, а висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 11.07.2022р. слід скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається зі змісту прохальних частин позовної заяви та апеляційної скарги, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн, надану йому адвокатом Гузь Григорієм Васильовичем, який діє на підставі ордеру ВН №1180514 від 05.09.2022р.

На підтвердження реальності понесення таких витрат позивачем надано копію квитанції до прибуткового касового ордера №54 від 27.12.2021р., згідно якої ОСОБА_1 сплачено на користь адвоката Гузь Г.В. кошти в сумі 10 000 грн на підставі договору від 28.10.2019р. №36.

Разом з тим, копії вказаного договору про надання правничої допомоги, а також інших доказів щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості матеріали справи не містять.

Враховуючи, що позивачем не доведено обґрунтованість та розмір витрат на правничу допомогу, тому відсутні підстави для стягнення таких витрат з відповідача.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в повному обсязі, тому сплачений ним до суду першої інстанції судовий збір в сумі 908,00 грн, а також до суду апеляційної інстанції в сумі 1362,00 грн підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Апеляційний суд звертає увагу, що надміру сплачені позивачем суми судового збору до суду першої та апеляційної інстанції можуть бути повернуті відповідним судом за умови надходження такого клопотання.

Керуючись ст. ст.141,367,374,376,382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 11 липня 2022 року скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Дочірнє підприємство «Одеський автодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути зі Служби автомобільних доріг в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) спричинену дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24.04.2021р., матеріальну шкоду в сумі 63 924 грн (шістдесят три тисячі дев`ятсот двадцять чотири грн), а також моральну шкоду в сумі 10 000 грн (десять тисяч грн).

Стягнути зі Служби автомобільних доріг в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 2 270,00 (дві тисячі двісті сімдесят грн).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ Л.А.Приходько

________________ Л.В.Пузанова