Справа № 462/827/22 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1321/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

розглянувши у м.Львові в порядку спрощеного провадження без участі учасників справи цивільну справу № 462/827/22 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 20 травня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

16 лютого 2022 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 16440,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, та у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 25.02.2019 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000грн. Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Станом на 27.01.2022 року відповідач має заборгованість в розмірі 16440,78 грн., з яких 13569,65 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 10197,84 грн. -заборгованість за поточним тілом кредиту, 3371,81 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 905,38 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 1965,75 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 20 травня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк заборгованість за кредитним договором б/н від 25.02.2019 року в розмірі 10197,84 грн. та судовий збір в сумі 2481,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог, щодо стягнення частини боргу за тілом кредиту та відсотків. Вважає, що рішення суду в цій частині прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що відповідач особистим підписом в анкеті-заяві засвідчив, що згідний з ст.634 ЦК України та в повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг,які розміщені на офіційному сайті банку. Також відповідачем в той самий день було підписано паспорт споживчого кредиту, де особистим підписом підтвердив ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки. На підставі вище зазначених документів відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку з кредитним лімітом 50000 грн. Відповідач тривалий час користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість. Факт укладення кредитного договору та розмір наявної заборгованості відповідачем не спростовано. Також в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту,який підписано відповідачем, та в якому чітко вказано умови кредитування. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячних платежів, сума кредиту вважається простроченою. Відтак суд безпідставно зменшив суму заборгованості відповідача за тілом кредиту та безпідставно відмовив у стягненні відсотків за кредитом. Просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове рішення,яким позовні вимоги задовольнити. В іншій частині рішення залишити без змін.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухваленого рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для стягнення з відповідача нарахованих відсотків немає через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві, оскільки витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який викладений на банківському сайті, не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. З врахуванням того, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10197,84грн., а в іншій частині позову відмовив.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду в частині відмови у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Судом встановлено такі обставини.

25 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся АТ КБ «Приватбанк» з заявою про надання банківських послуг шляхом її підписання про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку(а.с.16).

На виконання умов договору ОСОБА_1 видано кредитну картку № НОМЕР_1 , термін дії до 01/23 (а.с.15)

Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 4500,00 грн, який неодноразово змінювався, зокрема 31 травня 2019 року був збільшений до 50000 грн., а в останнє, 25 серпня 2021 року зменшений до 0,00 гривень(а.с.14).

До кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна ГОЛД» та паспорт споживчого кредиту, підписаний 25 лютого 2019 року ОСОБА_1 (а.с.17-18) .

З наданого банком розрахунку вбачається, що станом на 27 січня 2022 року розмір заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 становить 16440,78 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 13569,65 грн. в тому числі поточним тілом кредиту 10197,84 грн., простроченим тілом кредиту 3371,81, заборгованість за нарахованими відсотками 905,38 грн., заборгованість за простроченими відсотками 1965,75 грн. (а.с.9-13).

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Встановивши обставини підписання ОСОБА_1 . Анкети-заяви від 25 лютого 2019 року, отримання ним кредитної картки № НОМЕР_1 та грошових коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, часткового повернення суми кредиту, суд дійшов обґрунтованого висновку про виникнення між сторонами кредитних відносин та відповідно виникнення у позичальника обов`язку повернути отриманий кредит.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зробила висновок , що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З врахуванням зазначеного висновку, суд першої інстанції правильно виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме з доданим до позовної заяви Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», відповідач ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до саме цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Однак статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту та зі сплати відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач не надав доказів погодження сторонами умов щодо розміру відсотків за користування кредитом.

Однак суд не врахував доводи позивача про те, що відповідач погодився з розміром відсотків, які визначені сторонами у паспорті споживчого кредиту (а.с.17-18).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20, Верховний Суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на наявний у матеріалах справи підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. Ураховуючи наведене, суди у порушення вимог статей 81, 367, 374 ЦПК України не врахували те, що оскільки сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, то суду слід було визначити й стягнути таку заборгованість відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту.

На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі процентів за користування кредитними коштами, АТ КБ «ПриватБанк» окрім анкети-заяви надав паспорт споживчого кредиту, довідку про видачу кредитної картки, виписку про рух коштів по рахунку позичальника ОСОБА_1 , де зазначено кредитний ліміт, номер кредитної картки та процентна ставка, за якою здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Виписка по рахунку підтверджує, що позичальник активно користувався кредитними коштами, неодноразово використовував досить великі суми, однак повертав їх та заборгованості не було. Зокрема станом на 22 серпня 2020 року заборгованість по кредиту становила 0,00 грн. Після зазначеної дати відповідач і надалі активно користувався кредитними коштами, однак повертав такі не в повному розмірі у зв`язку з чим виникла спірна заборгованість .

Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують використання позичальником кредитної картки «Універсальна» та погодження ним умов кредитування, з визначеним у паспорті споживчого кредиту розміром відсотків 3,6 процентів на місяць.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц, від 12 лютого 2020 року у справі № 136/840/17, від 06 травня 2020 року у справі № 358/384/19, від 04 листопада 2020 року у справі № 534/1072/18-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20, від 07 квітня 2021 року у справі № 724/970/20 та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості зі сплати простроченого тіла кредиту та відсотків за користування кредитом.

Відтак, суд першої інстанції не повно встановив обставини справи щодо погоджених сторонами умов кредитування.

З врахуванням того, що апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», а отже наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення в частині відмови у позові та ухвалення в цій частині нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 3371,81 грн., 905,38 грн - заборгованості зі сплати відсотків та 1965,75 грн. заборгованість за простроченими відсотками, а всього 6242,94 грн.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається в тому числі із розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», то із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 721,50 грн.

Рішення в частині задоволених позовних вимог не оскаржувалося, тому апеляційним судом не переглядалося.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст.374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1,4, 383,384,389-391 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 20 травня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,( паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Ленінськими РВ УМВС України в Кіровоградській області, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання АДРЕСА_1 ), на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (МФО 305299, , р/р НОМЕР_4 , місцезнаходження-01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д) заборгованість за кредитним договором б/н від 25.02.2019 року в розмірі 6242,94 грн.(шість тисяч двісті сорок дві грн..94 коп.) та судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3721,50 грн.(три тисячі сімсот двадцять одну грн..50 коп.).

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк