Справа № 472/462/22

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2022 року смт Веселинове
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Тустановського А.О.,
за участю секретаря Щербини О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
08 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
Позов обґрунтував тим, що 11 березня 2021 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики № 11/03/21, згідно умов якого він (Позикодавець) передав у власність відповідачу ОСОБА_2 ( Позичальнику) грошові кошти в сумі 113 960 (сто тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень 00 коп., що на день укладення цього договору становить еквівалент 4070,00 (чотири тисячі сімдесят) доларів США 00 центів за курсом продажу доларів США в ПАТ КБ «Приват Банк, які Позичальник зобов`язується повернути у визначений цим договором строк, не пізніше 11 березня 2022 року.
11 березня 2021 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір застави транспортного засобу, відповідно до якого виконання Договору забезпечується заставою рухомого майна, а саме: автомобіль марки FORD марки TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, колір червоний, тип спеціалізований вантажний. За умовами даного Договору позики кошти надавались у борг безвідсотково (безпроцентно).
Станом на день подачі позовної заяви відповідач ОСОБА_2 частково не віддав борг (позику), чим порушив виконання свого зобов`язання та умови Договору, тому просить стягнути з нього грошові кошти у розмірі 2 318,46 доларів США (дві тисячі триста вісімнадцять доларів США 46 центів), що станом на 17.08.2022 року становить 84 782,70 грн. (вісімдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят дві гривні сімдесят копійок), а також судовий збір в розмірі 1087 грн. 57 коп.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, але до надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти заочного рішення суду не заперечують та позивач уточнив позовні вимоги, а саме просить стягнути заборгованість із відповідача саме у доларах США, оскільки це відповідає договору, а саме стягнути з відповідача ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2 318,46 доларів США (дві тисячі триста вісімнадцять доларів США 46 центів).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив не надав.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
27.12.2022 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1, ч. 2 п.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Судом встановлено, що 11 березня 2021 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики № 11/03/21, згідно умов якого позивач ОСОБА_1 (Позикодавець) передав у власність відповідачу ОСОБА_2 (Позичальнику) грошові кошти в сумі 113 960 (сто тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень 00 коп., що на день укладення цього договору становить еквівалент 4070,00 (чотири тисячі сімдесят) доларів США 00 центів за курсом продажу доларів США в ПАТ КБ «Приват Банк, які Позичальник зобов`язується повернути у визначений цим договором строк, не пізніше 11 березня 2022 року. (а.с. 8-11).
Також, 11 березня 2021 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір застави транспортного засобу, відповідно до якого виконання Договору забезпечується заставою рухомого майна, а саме: автомобіль марки FORD марки TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, колір червоний, тип спеціалізований вантажний. За умовами даного Договору позики кошти надавались у борг безвідсотково (безпроцентно). (а.с. 12-17).
Відповідно до п. 8 Договору позики № 11/03/21 від 11.03.2021 року у разі прострочення Позичальником більше ніж на 14 (чотирнадцять) календарних днів будь якої із суми повернення за графіком, Позикодавець має право пред`явити цей договір до стягнення.
Станом на 08.09.2022 року (на день подачі позовної заяви) відповідач ОСОБА_2 частково не віддав борг (позику), чим порушив виконання свого зобов`язання та умови Договору. А саме у період із 11.03.2021 року відповідач ОСОБА_2 повернув на картку Позикодавця наступні кошти: 13.04.2021 року в сумі 3794,00 грн., що становить еквівалент 135,00 доларів США; 11.05.2021 року в сумі 3767,00 грн., що становить еквівалент 135,00 доларів США; 11.06.2021 року в сумі 3672,00 грн., що становить еквівалент 135,00 доларів США; 13.07.2021 року в сумі 3713,00 грн., що становить еквівалент 135,00 доларів США; 12.08.2021 року в сумі 3659,00 грн., що становить еквівалент 135,00 доларів США; 12.09.2021 року в сумі 14 925,00 грн., що становить еквівалент 555,86 доларів США; 11.10.2021 року 2713,00 грн., що становить еквівалент 102,00 доларів США; 11.11.2021 року в сумі 2693,00 грн., що становить еквівалент 102,00 доларів США; 11.12.2021 року в сумі 2764,00 грн., що становить еквівалент 102,00 доларів США; 11.01.2022 року в сумі 2818,00 грн., що становить еквівалент 102,00 доларів США; 11.02.2022 року в сумі 2866,00 грн., що становить еквівалент 102,00 доларів США.
Станом на 17.08.2022 року борг ОСОБА_2 складає 84 782,70 грн. (вісімдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят дві гривні сімдесят копійок), що на день проведення розрахунку становить еквівалент 2 318 (дві тисячі триста вісімнадцять) доларів США 46 центів США за курсом доларів НБУ 36,5686 грн. за 1.00 долар США.
Згідно ст. 526 та ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до зазначених вимог закону, судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно умов яких позивач надав у користування відповідачу грошові кошти в обмін на зобов`язання відповідача повернути вказані кошти у визначений строк. Проте Позичальником було порушено умови Договору, а саме не повернуто платіж згідно графіку повернення грошових коштів
Отже, суд приходить до висновку, що договір позики був вчинений відповідно до умов чинного законодавства та між сторонами виникли відносини позики. Дані обставини підтвердилися в судовому засіданні письмовим договором.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
З огляду на вказане, з урахуванням зазначених вище обставин справи та правових норм, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 борг за договором позики від 11 березня 2021 року в розмірі еквівалентному 2 318,46 доларів США (дві тисячі триста вісімнадцять доларів США 46 центів), що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу.
Згідно ст. 141ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір за подання позовної заяви, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок..
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280, 289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , (рахунок № НОМЕР_4 , IBAN: НОМЕР_5 , Банк отримувача: АТ КБ «Приват Банк», МФО Банка отримувача: 305299, призначення платежу «погашення заборгованості за договором позики № 11/03/21 від 11.03.2021 року») грошові кошти у розмірі еквівалентному 2 318,46 доларів США (дві тисячі триста вісімнадцять доларів США 46 центів), що підлягає сплаті в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області А.О. Тустановський