Справа № 587/61/22
26 травня 2022 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Мошко Є.В., представників позивачки адвоката Біцан О.М., Зеленіної Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Сумська районна державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання,
Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що між нею та відповідачкою був укладений договір довічного утримання. Згідно п.1 вказаного договору вона передала у власність відповідачці ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав їй на праві власності, а відповідачка ОСОБА_2 зобов`язалася довічно та повністю утримувати її, ОСОБА_1 , забезпечувати продуктами харчування, одягом та необхідною допомогою і зберегти в довічному безкоштовному користуванні, з правом довічного безкоштовного проживання весь вищезгаданий житловий будинок, про що зазначено в п.4 вказаного договору. Після укладення договору довічного утримання відповідачка до 2014р. раз на рік на декілька днів приїздила провідувати її, а з 2015р. по цей час жодного разу не приїздила і з того часу вони не бачилися та взагалі не спілкувалися. Відповідачка сама є людиною похилого віку, вона ІНФОРМАЦІЯ_1 і їй повних 81 рік, має поганий стан здоров`я та сама потребує догляду та допомоги. Позивачка зазначала, що в 2015 р. відповідачку забрала до себе для догляду її дочка і фактично відповідачка проживає у своєї дочки в м. Саратові в Росії, але адреса її або засоби зв`язку невідомі, оскільки зв`язок між сторонами був втрачений. Таким чином відповідачка, фактично проживаючи в іншій державі, протягом всього часу з укладення договору довічного утримання і по цей час систематично не виконує умови зазначеного договору довічного утримання, а саме ніколи не забезпечувала позивачку продуктами харчування, одягом, не утримувала її матеріально та не надавала їй ніякої допомоги та догляду. Посилаючись на ці обставини, позивачка просила постановити рішення. Яким розірвати укладений між сторонами договір довічного утримання.
Представники позивачки підтримала свої вимоги в повному обсязі.
Відповідача в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена.
Дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши правові позиції сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що домоволодіння, розташоване за адресою АДРЕСА_1 належало позивачці на праві власності.
Рішенням Верхньосироватської сільради Сумського району від 30.11.2015р. в с. Верхня Сироватка Сумського району Сумської області вулицю « ОСОБА_3 » було перейменовано на вул. «Райдужна», про що свідчить довідка сільради( ар.с.6)

В зазначеному вище домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 позивачка перебуває на реєстраційному обліку та постійно проживає сама, що підтверджується довідкою з місця проживання ( ар.с.7, 8).

З родичів позивачка має лише племінницю ОСОБА_2 , відповідачку по справі, яка постійно проживає в Росії в м. Брянськ і яка раніше влітку приїздила та відвідувала позивачку, підтримуючи з позивачкою родинні сосунки.

Влітку 1999 року відповідачка відвідала позивачку і запропонувала укласти договір довічного утримання, на позивачка погодилася та 27 липня 1999 року уклала з відповідачкою договір довічного утримання, який був посвідчений завідуючою Сумської районної державної нотаріальної контори Хоменко О.В. (ар.с. 4).

У відповідності з укладеним між сторонами договором позивачка передала у власність відповідачці ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав їй на праві власності, а відповідачка ОСОБА_2 зобов`язалася довічно та повністю утримувати ОСОБА_1 , забезпечувати продуктами харчування, одягом та необхідною допомогою і зберегти в довічному безкоштовному користуванні, з правом довічного безкоштовного проживання весь вищезгаданий житловий будинок, про що зазначено в п.4 вказаного договору.

В зв`язку з посвідченням договору довічного утримання завідуючою Сумської районної державної нотаріальної контори була накладена заборона на відчуження відповідачкою зазначеного житлового будинку до закінчення цього договору довічного утримання.

Статтею 744 ЦК України визначено поняття договору довічного утримання (догляду), зокрема зазначено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина 1 статті 749 ЦК України).

Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (ч.1 статті 755 ЦК України).

Положення ч.1 ст.755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення ст. 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У відповідності з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 756 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначала, що після укладення договору довічного утримання відповідачка до 2014 р. раз на рік на декілька днів приїздила провідувати її, а з 2015 р. по теперішній час жодного разу до неї не приїздила і з того часу з нею не бачилася та взагалі не спілкувалася. Відповідачка сама є людиною похилого віку, вона ІНФОРМАЦІЯ_1 (81 рік) і вона сама потребує догляду та допомоги. Позивачка зазначала, що в 2015 р. її забрала до себе для догляду її дочка і фактично відповідачка проживає у своєї дочки в м. Саратові в Росії. Таким чином відповідачка, фактично проживаючи в іншій державі, протягом всього часу з укладення договору довічного утримання і по цей час систематично не виконує умови зазначеного договору довічного утримання, а саме ніколи не забезпечувала позивачку продуктами харчування, одягом, не утримувала мене матеріально та не надавала мені ніякої допомоги та догляду.

У відповідності з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Всупереч положенням ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідачка не надала суду доказів, які б спростовували позицію позивачки.

Крім того, є беззаперечним той факт, що відповідачка ОСОБА_2 , племінниця позивачки, ніколи не мала в Україні місця проживання. Мешкаючи постійно в Росії, вона не надавала і не могла надавати позивачці допомогу, умови та обсяги якої були визначені договором довічного утримання.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони й відповідно до українського законодавства в Україні запроваджується військовий стан з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наказом голови Сумського районного суду Сумської області № 04/06-03 від 01.03.2022 «Про встановлення особливого режиму роботи Сумського районного суду Сумської області в умовах воєнного стану» тимчасово зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України. Крім здійснення невідкладних дій щодо вирішення питань, пов`язаних з обранням та продовженням запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, розгляду слідчими суддями клопотань правоохоронних органів, а також вирішення інших невідкладних питань.

Указом президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому воєнний стан був продовжений до 23 серпня 2022 року.

Загальновідомо, що з 24 лютого 2022 року почалася військова агресія Російської Федерації проти України, перетин державного кордону України з боку РФ неможливий внаслідок активних бойових дій, тому відповідачка, яка є особою похилого віку ( 1940 року народження), не могла і не може дотримуватися умов укладеного між сторонами договору довічного утримання, що порушує права позивачки, які підлягають судовому захисту.

Оскільки відповідачка не вчиняла жодних дій з надання довічного утримання позивачки, з 2007 року позивачка як самотня особа похилого віку обслуговується працівниками комунальної установи «Центр з надання соціальних послуг» для допомоги та догляду. З письмового повідомлення Верхньосироватської сільської ради Сумського району від 6 січня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 в 2007 році звернулася з заявою до сільської ради про надання їй безкоштовної соціальної послуги «Догляд вдома», ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи, одиноко проживаюча, рідних, які за законом повинні здійснювати догляд, немає. З 2007 року по теперішній час догляд за позивачкою здійснює соціальний працівник (ар.с.10).

Зазначені обставини свідчать про те, що відповідачка тривалий час не виконувала і не виконує зобов`язання за договором довічного утримання позивачки, оскільки не перебуває на території України, не надає ніякої допомоги або матеріального забезпечення, не спілкується з позивачкою і не цікавиться її життям і потребами. Відповідно до договору довічного утримання виконання обов`язків набувачем є безумовним, тобто не ставиться в залежність від наявності певних причин. Таким чином відповідачка, фактично проживаючи в іншій державі, протягом всього часу з укладення договору довічного утримання і по цей час систематично не виконує умови зазначеного договору довічного утримання, а саме ніколи не забезпечувала позивачку продуктами харчування, одягом, не утримувала її матеріально та не надавала мені ніякої допомоги та догляду.

З врахуванням викладеного, вимоги позивачки підлягають задоволенню, а договір довічного утримання, укладений між сторонами - розірванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 744, 746, 749, 755, 756 ЦК України, ст.4, 5, 30, 175, 177 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Розірвати укладений 27 липня 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір довічного утримання, посвідчений Сумською районною державною нотаріальною конторою.

Повернути житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1 та зареєструвати за нею житловий будинок за вказаною адресою.

Зняти заборону відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , накладену 27 липня 1999 року завідуючою Сумської районної державної нотаріальної контори.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко