Провадження № 2/127/2940/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого суді Дернової В.В., при секретарі Тронт М.О., за участі представника позивача адвоката Станіславської І.В., представника відповідача МТСБУ адвоката Купара І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП», Моторного (транспортного) страхового бюро України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, та відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 11 січня 2022 року просив стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, для відновлювального ремонту у розмірі 130 000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, для відновлювального ремонту у розмірі 32 467,86 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 40 000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за експертне транспортно-товарознавче дослідження в сумі 1015,20 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 908 грн., 1126.90 грн., 454 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 липня 2021 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі; залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 5 серпня 2021 року було забезпечено позов шляхом накладення арешту на рухоме майно: транспортні засоби марки (моделі): «DAF 95 XF 430», 2002 року випуску, дата реєстрації - 17.07.2021 року; «MERCEDES-BENZ C 180», 2003 року випуску, дата реєстрації - 24.11.2020 року; «СЗАП 8355», 1991 року випуску, дата реєстрації 01.07.2020 року, які зареєстровані за ОСОБА_2 , в межах ціни позову 202467,86 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2021 року було залучено до участі у справі як співвідповідачів Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та Моторне (транспортне) страхове бюро України; виключено Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» зі складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача; витребувано від ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та Моторного (транспортного) страхового бюро України належним чином засвідчену копію Полісу ОСЦПВВНТЗ серії АР № 0555880.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 вересня 2021 року було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Станіславська І.В. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити.

Представник відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України адвокат Купар І.Ю. у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов від 04.01.2022 року (т. 1, а.с. 215-217).

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Сільченко О.В. у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про його дату, час та місце, що підтверджується матеріалами справи, однак до суду було подано відзив від 09.08.2021 року (т. 1, а.с. 95-96).

Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» - у судове засідання не з`явився, будучи неодноразово та належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи.

Третя особа ОСОБА_3 та його представник - адвокат Сільченко О.В. у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про його дату, час та місце, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом установлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини на підставі наданих доказів.

Позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу автомобіля марки (моделі) «NISSAN LEAF», ДНЗ НОМЕР_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 12.02.2019 року (т. 1, а.с. 64).

Таким чином, ОСОБА_1 є належним позивачем у даній справі.

Як вбачається з постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2021 року у справі № 127/8127/21, 16.03.2021 року об 11:00 год. у м. Вінниця по вул. Чехова, 7-Б, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «DAF», державний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності свого маневру, не був уважний та скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зупинився позаду; автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками; ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3 «б», п. 10.9 Правил дорожнього руху; ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 340 грн. (т. 1, а.с. 64).

Власником джерела підвищеної небезпеки автомобіля марки «DAF 95.380», ДНЗ НОМЕР_3 - є третя особа ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем марки «DAF», ДНЗ НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 , на відповідній правовій підставі (відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, ОСОБА_2 є належним відповідачем у даній справі.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

20.07.2020 року між ОСОБА_3 і Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/0555880, строком дії з 21.07.2020 року до 20.07.2021 року включно (далі Поліс); забезпеченим транспортним засобом згідно вказаного Полісу є автомобіль марки (моделі) «DAF 95.380», ДНЗ НОМЕР_3 ; ліміт відповідальності за даним Полісом за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн.; розмір франшизи 0 грн. (т. 1, а.с. 224).

Таким чином, Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» є належним відповідачем у даній справі.

Що стосується Моторного (транспортного) страхового бюро України, то воно не є належним відповідачем у спірних правовідносинах, оскільки відповідно до п. 20.3 ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія; обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ; виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Станом на час розгляду справи судом Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» () не перебуває у процесі припинення, а тому підстави для задоволення позовних вимог до Моторного (транспортного) страхового бюро України відсутні.

ОСОБА_1 23.03.2021 року звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» із заявою на виплату страхового відшкодування (т. 1, а.с. 14), однак всупереч вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування не було виплачене.

Як вбачається з Висновку експертного дослідження від 16.06.2021 року № ЕД-19/102-21/8611-АВ, сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «NISSAN LEAF», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження, яке відбулось 16.03.2021 року, станом на момент проведення огляду, а саме 11.06.2021 року складає 60 898,39 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля «NISSAN LEAF», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на момент проведення огляду, а саме 11.06.2021 року складає 162 467,86 грн. (т. 1, а.с. 31-51).

При цьому, Висновок експертного дослідження від 16.06.2021 року № ЕД-19/102-21/8611-АВ не є висновком експерта у розумінні ст. 102 ЦПК України, а тому суд оцінює його як письмовий доказ.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

При цьому, згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Крім того, відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість; при цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц, у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування; отже ПДВ входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто страховиком після надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту.

Однак, матеріали справи не містять документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту та/або запчастин.

Згідно зі ст. 193 Податкового кодексу України, ставка податку на додану вартість для операцій з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, та постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, складає 20%.

Отже, слід стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_1 48 718,71 грн. страхового відшкодування (60 898,39 грн. вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу 20% (ПДВ)).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; такими збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати); якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Крім того, як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом і у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Отже, стягненню з винної особи підлягає різниця між вартістю відновлювального ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та отриманим страховим відшкодуванням, проте в силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 32 467,86 грн. матеріальної шкоди (відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках).

Щодо моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України відшкодовується моральна шкода, яка полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (п. 1 ст. 23 ЦК України); - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ст. 23 ЦК України); - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п. 3 ст. 23 ЦК України); - у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації (п. 4 ст. 23 ЦК України).

При цьому, Страховик відшкодовує моральну шкоду лише у перших двох випадках (п.п. 1, 2 ст. 23 ЦК України). Якщо ж суд ухвалив відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену 3 та 4 пунктами ст. 23 ЦК України, то таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у настанні ДТП.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У даному випадку моральна шкода, завдана позивачеві ОСОБА_1 , полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна (п. 3 ст. 23 ЦК України).

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Отже, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне та можливе відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн., що є обґрунтованою компенсацією (справедливою сатисфакцією) за душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна автомобіля марки (моделі) «NISSAN LEAF», ДНЗ НОМЕР_1 .

Таким чином, суд доходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, тобто необхідно стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_1 48 718,71 грн. страхового відшкодування та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 32 467,86 грн. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди.

Крім того, відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК України, необхідно стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_1 485,92 грн. судового збору та 1140 грн. витрат на правничу допомогу та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 828,57 грн. судового збору та 1110 грн. витрат на правничу допомогу, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позов до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» задоволено на 24%, позов до ОСОБА_2 задоволено на 18%).

Разом з тим, витрати, понесені позивачем на оплату складення Висновку експертного дослідження від 16.06.2021 року № ЕД-19/102-21/8611-АВ, у розмірі 1015,20 грн. не підлягають стягненню, оскільки вказаний висновок не є висновком експерта у розумінні ст. 102 ЦПК України, адже у висновку експерта має бути зазначено, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а тому ці витрати не належать до судових витрат, передбачених ст. 139 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 13, 81, 82, 102, 137, 139, 141, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 22, 23, 979, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ст. 193 ПК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_1 48 718,71 грн. страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 32 467,86 грн. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_1 485,92 грн. судового збору та 1140 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 828,57 грн. судового збору та 1110 грн. витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП

НОМЕР_4 )

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП

НОМЕР_5 )

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП

невідомий)

Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 5/13, код ЄДРПОУ 31113488)

Моторне (транспортне) страхове бюро України (м. Київ, Русанівський б-р, буд. 8, код ЄДРПОУ 21647131)

Повний текст рішення суду складено 13.07.2022 року.

Суддя В.В. Дернова