Справа № 152/508/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 липня 2022 року м. Шаргород

Cправа №152/508/22

Провадження №2/152/188/22

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

1. Виклад позиції позивача.

08.06.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на його користь в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до 30 червня 2023 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що він є повнолітнім та на даний час навчається на денній формі навчання у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Мазурівський аграрний центр професійно-технічної освіти» за професією тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва, з терміном навчання - до 20.06.2023 року.

Його батьки: батько - ОСОБА_2 , який є відповідачем у справі, та матір - ОСОБА_3 разом не проживають.

Батько матеріальної допомоги на його утримання з 26 травня 2022 року не надає, що змушує його звернутися до суду з цим позовом.

До виповнення йому 18 років батько сплачував аліменти на його утримання та утримання молодшого брата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини заробітку.

З 26.05.2022 року аліменти батьком сплачуються лише на утримання брата, відраховуються з місця служби батька за контрактом.

Наскільки йому відомо, відповідач здоровий, працездатний, служить за контрактом, що, на його переконання, свідчить про безумовну можливість останнього сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

При зверненні з цим позовом до суду позивач покликається на вимоги ст.ст.180-184, 199-201 СК України, ст.ст.4, 28, 174-177, 184 ЦПК України.

2. Виклад позиції відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не подав до суду відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 10.06.2022 року (а.с.12-13), разом з тим 11.07.2022 року надіслав на електронну адресу Шаргородського районного суду заяву про визнання у повному обсязі позовних вимог ОСОБА_1 до нього стягнення аліментів (а.с.17).

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача

1. У прохальній частині позовної заяви позивач ОСОБА_1 просить розглядати справу у його відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення (а.с.1-2).

Інших заяв та клопотань пов`язаних з розглядом справи, позивач ОСОБА_1 до суду не подавав.

2. Відповідач ОСОБА_2 11.07.2022 року на електронну адресу суду надіслав заяву про повне визнання позовних вимог ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів (а.с.17).

Інших заяв та клопотань пов`язаних з розглядом справи відповідач ОСОБА_2 до суду не подавав.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. Відповідно до ухвали суду від 10.06.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 12.07.2022 року без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам, що у випадку наявності клопотання про виклик їх у судове засідання, його слід подати до суду у встановлені строки; запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву (а.с.12-13).

2. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України).

Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі від 10.06.2022 року.

Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

3. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, … в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьком обов`язку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Позивач ОСОБА_1 на теперішній час є повнолітнім, що вбачається із паспорта позивача № НОМЕР_2 та свідоцтва про народження (а.с.3, 5).

Повнолітній син відповідача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є студентом Державного професійно-технічного навчального закладу «Мазурівський аграрний центр професійно-технічної освіти», навчається на денній формі навчання в групі №3 за професією: тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва, згідно з наказом №7/2 «3-УД 3» від 30.08.2020 року; термін навчання - з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2023 року.

Зазначена обставина, що встановлена судом, підтверджується довідкою закладу освіти від 01.06.2022 року за №213 (а.с.6).

Повнолітній син відповідача, який продовжує навчання, відповідно до вимог ст.199 СК України, має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання.

На теперішній час, тобто після досягнення позивачем повноліття, відповідач ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання сина, який продовжує навчання, не надає, тоді як позивач потребує утримання з боку батька, оскільки не працює у зв`язку з тим, що навчається на денній формі навчання.

Вказана обставина не заперечується відповідачем з огляду на те, що останній не подав до суду відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, а навпаки, надіслав на електронну адресу суду заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 , тому, в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України, ця обставина не підлягає доказуванню.

Крім того, з позовної заяви вбачається, що відповідач фізично здоровий, працездатний, служить за контрактом, отримує заробіток (дохід).

Вказана обставина також не заперечується відповідачем, з огляду на те, що останній подав до суду заяву про визнання позову, тому, в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України, ця обставина не підлягає доказуванню.

Отже, судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_1 , який продовжує навчання, але ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на його утримання.

Оскільки судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, але не приймає участі в матеріальному утриманні повнолітнього сина - ОСОБА_1 , який продовжує навчання і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, то суд вважає, що з нього слід стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ним навчання, відповідно до приписів ст.200 СК України.

При цьому, при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається із позовної заяви, проте, у якому розмірі, суду не відомо, оскільки вказані відомості не надані ні позивачем, ні відповідачем, а відтак, визначення аліментів у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача, у сукупності з виплатами відповідача на користь іншого утриманця, на переконання суду, не призведе до погіршення матеріального стану ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо).

Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що право ОСОБА_1 , який є повнолітнім, але продовжує навчання, на утримання з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, а позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

При цьому, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Суд встановив, що позивач має потребу в утриманні, оскільки навчається на денній формі навчання, тому не працює, інформації, чи отримує позивач стипендію, у довідці навчального закладу від 01.06.2022 року не зазначено (а.с.6).

Також, суд враховує, що матір позивача так само повинна надавати матеріальну допомогу на його утримання у період навчання.

Тому, з врахуванням наявності у відповідача іншого утриманця, суд прийшов до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу).

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України).

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України).

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

VІ. Висновки суду

Враховуючи, що право позивача ОСОБА_1 , який продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку батька - відповідача ОСОБА_2 порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов - підлягає задоволенню, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, з дня звернення з позовом до суду, тобто з 08.06.2022 року, і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2023 року, а у разі припинення навчання право на утримання слід припинити, так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом.

Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, враховуючи, що на період навчання вона не має самостійного заробітку, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні до суду з означеним позовом ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 133, 141, 206, 258, 259, 263, 264, 265, ч.4 ст.268, ст.ст.273, 274-279, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст.182, 191, 199, 200 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 червня 2022 року і до закінчення навчання у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Мазурівський аграрний центр професійно-технічної освіти», тобто до 30 червня 2023 року, а у випадку припинення навчання - стягнення аліментів припинити.

Розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч.4 ст.273 ЦПК України).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Порядок негайного виконання рішення

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Повне ім`я (для фізичних осіб) сторін:

- позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Теклівка Шаргородського району Вінницької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 06.07.2018 року органом 0540; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Повне рішення складено та підписано суддею 12.07.2022 року.

Суддя: