Справа № 522/1327/16-ц
Провадження № 2/522/1699/22
УХВАЛА

28 червня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву про відвід,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом, предмет якого в подальшому змінив, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо реконструкції нежилого приміщення першого поверху №501 за адресою: АДРЕСА_1 згідно робочого проекту «Реконструкція дворовою флігеля у межах існуючої площі забудови з надбудовою другого мансардного поверхів під квартири», розробленого ПП «Архмайстер» та затвердженого 02.07.2015 року (далі спірний проект), незаконними та такими, що порушують права ОСОБА_1 , як співвласника багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 привести проект реконструкції дворового флігеля у межах існуючої площі забудови з надбудовою другого мансардного поверхів під квартири, розроблений ПП «Архмайстер» та затверджений 02.07.2015 року, у відповідність до державних будівельних норм та стандартів.

Ухвалою Судді Приморського районного суду м. Одеси Погрібного С.О. від 01 лютого 2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Ухвалою суду від 08 липня 2016 року у задоволенні відводу судді Погрібного С.О. - відмовлено. Заявлено у цивільній справі самовідвід складу суду під головуванням судді Погрібного С.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2016 справа передана на розгляд судді Свяченій Ю.Б.

Ухвалою суду від 18.07.2016 прийнято справу за позовом ОСОБА_1 до провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2017 року провадження по цивільній справі № 522/1327/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заборону вчиняти дії та усунення перешкод у користуванні майном, - зупинено до набрання чинності постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року по адміністративній справі №815/2736/15 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, за участю третіх осіб - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД65 від 24 березня 2014 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2018 справа передана на розгляд судді Науменку А.В.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Науменка А.В. від 06.02.2018 прийнято справу за позовом ОСОБА_1 до свого провадження.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Науменка А.В. від 26 лютого 2018 р. поновлено провадження та призначено справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заборону вчиняти дії та усунення перешкод у користуванні майном до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17 травня 2018 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 20 серпня 2018 року по справі призначено будівельно-технічну експертизу. Провадження по справі зупинене на час проведення експертизи.

26 травня 2020 року зазначена цивільна справа повернулася з Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз, в зв`язку з неможливістю надання висновку.

Ухвалою суду від 29 травня 2020 року прийнято та відновлено провадження у справі № 522/1327/16-ц за позовом ОСОБА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2020 року матеріали справи направлено для проведення експертизи, призначеної згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2018 року до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. На час проведення експертизи провадження по справі зупинене.

20 квітня 2022 року матеріали справи повернуто на адресу суду разом із клопотанням експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою суду від 22 квітня 2022 року відновлено провадження у справі № 522/1327/16-ц за позовом ОСОБА_1 та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 18 травня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Науменко А.В. - відмовлено. Самовідвід судді Приморського районного суду м. Одеси Науменка А.В. задоволено.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2022 справа передана на розгляд судді Ковтун Ю.І.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Ковтун Ю.І. від 03 червня 2022 року заявлено самовідвід у даній справі.

На підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси №386/22 від 06.06.2022 року по справі було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

За результатами повторного автоматизованого розподілу від 06.06.2022 року справа передана на розгляд судді Приморського районного суду міста Одеси Шенцевій О.П.

Ухвалою судді Шенцевої О.П. від 13 червня 2022 року заявлено самовідвід.

На підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси №391/22 від 13.06.2022 року по справі було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, справа передана на розгляд судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

14 червня 2022 року матеріали справи передані для розгляду судді Косіциній В.В.

Ухвалою суду від 16 червня 2022 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій щодо реконструкції по робочому проекту незаконними та такими що порушують права позивача, та зобов`язання привести проект реконструкції у відповідність до державних будівельних норм та стандартів прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

24 червня 2022 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про відвід головуючого по справі судді Косіциної В.В., яка мотивована тим, що суддя Косіциної В.В. та суддя Приморського районного суду м. Одеси Літвінова (Федусик) В.В. є знайомими, так як працюють в одному приміщенні, є колегами та підтримують взаємовідносини. В той же час ОСОБА_1 є батьком дітей судді Приморського районного суду м. Одеси Літвінової (Федусик) В.В. Таким чином, суддя Косіцина В.В. може бути зацікавленою у розгляді справи на користь позивача ОСОБА_1 , посилаючись на дружні стосунки якої із суддями Приморського районного суду м. Одеси заявляє відвід судді Косіциній В.В.

Суд, зваживши доводи заяви, перевіривши обґрунтованість наведених у ній даних, прийшов до наступного висновку.

Статтею 40 ЦПК України визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Підстави для відводу визначені ст. 36, 37 ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до статей 124, 126, 129 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється. Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Так, відповідно до ст.ст. 3, 10 ЦПК України цивільні справи вирішуються на основі закону, за умов, що виключають сторонній вплив на них. Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу. Можливість заявити відвід суду має забезпечити надійний захист процесу від ймовірного негативного впливу з боку упередженого суду. Метою відводу судді є недопущення до вирішення справи упередженого судді.

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні від 09.11.2006 по справі «Білуха проти України» Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначено, що відповідно до сталої практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

У рішенні від 10 грудня 2009 р. у справі «Мироненко та Мартенко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності.

Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Жодний факт, яким створюється навіть підозра у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця.

Сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та неупередженості суддів при розгляді даної справи, а відтак у майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.

У відповідності до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, неупереджений розгляд справи є основним обов`язком судді.

Судом приймається до уваги, що право на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та в Бангалорських принципах поведінки суддів, схвалених Резолюцією ООН 27.07.2006 р. № 2006/23.

Суд (судді), зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.

Змагальність судового процесу та покладення на суд обов`язку здійснювати цивільне судочинство об`єктивно та неупереджено є передумовою того, що рішення по суті справи може бути ухвалено як на користь позивача, так і відповідача, що не свідчить про зацікавленість або упередженість судді.

Таким чином, усі дії головуючого під час розгляду даної справи в повній мірі відповідають завданням та засадам цивільного судочинства, спрямовані на забезпечення захисту прав усіх учасників справи, в тому числі позивачів.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Підстави для відводу судді можуть мати об`єктивний чи суб`єктивний характер.

Пряма чи побічна заінтересованість судді у результаті розгляду справи може бути підставою як для відводу, так і для самовідводу. Заінтересованість може мати юридичний або побутовий характер.

Якщо заяву про відвід подає особа, яка бере участь у справі, підстави відводу потребують доказування. Чинним законодавством не передбачено, якими саме засобами доказування можуть бути доведені підстави для відводу.

Отже, за умовами ч. 5 ст. 39 ЦПК України, з огляду на підстави застосування відводу, а саме: у зв`язку з наявністю обставин, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді, заявник не звільнений від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Проаналізувавши матеріали справи з метою встановлення обставин, які є підставами звернення з заявою про відвід, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про відвід, оскільки заявником не надано належних доказів, які б підтверджували пряму чи побічну заінтересованість судді результаті розгляду справи, а також не надано доказів наявності інших обставин, що викликали б сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, інших підстав для відводу судді засідання, передбачених ст.ст. 36 та 37 ЦПК України, судом також не встановлено.

Так, дійсно суддя Приморського районного суду м. Одеси Косіцина В.В. та суддя Приморського районного суду м. Одеси Літвінова В.В. є колегами, працюють в одному суді та в одному приміщенні.

Проте між суддею Косіциною В.В. та суддею Літвіновою В.В. відсутні будь-які дружні або приятельські стосунки, саме тому мною не був завлений собі самовідвід та справа була прийнята до свого провадження з метою неупередженого та об`єктивного розгляду.

Жодних доказів протилежного, а саме дружніх стосунків між судею ОСОБА_6 та судею ОСОБА_7 відповідачем не надано.

Таким чином, підстави звернення із заявою про відвід судді - є суб`єктивною оцінкою заявника та не можуть бути підставами для відводу, за відсутності доказів протилежного та не можуть оціночно визначатись стороною як сумніви в об`єктивності, неупередженості судді.

Разом з тим, відповідно до Бангалорських принципів поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та соціальної Ради ООН 27.07.2006 року №2006/23, мають бути усунуті будь-які сумніви учасників справи в неупередженості судді у спосіб відведення такого судді від подальшого розгляду справи.

У відповідності з п. 66 Рішення ЄСПЛ (Справа «Мироненко і Мартенко проти України, заява № 4785/02») безсторонність судді за усталеною практикою Суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Відповідно до об`єктивного критерію, визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. З огляду на те, що зовнішні прояви можуть мати певну важливість, ЄСПЛ у справі «De Cubber v. Belgium» зазначив, що «правосуддя має не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві («Wettstein v. Switzerland», «Castillo Algar v. Spain», «Білуха проти України»). Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Так, достатнім для відводу є обґрунтоване припущення, що суддя у силу дії певних чинників не зможе виглядати в очах незацікавлених спостерігачів безстороннім та неупередженим.

Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 ст. 6 Конвенції, приходжу до висновку, що з метою забезпечення достатніх гарантій для того щоб виключити сумнів щодо об`єктивного розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, заява про відвід головуючого судді підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 259-261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву відповідача - ОСОБА_2 про відвід судді.

Відвести суддю Приморського районного суду міста Одеси Косіцину Валерію Володимирівну від участі у справі №522/1327/16-ц у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій щодо реконструкціїпо робочому проекту незаконними та такими, що порушують права позивача, та зобов`язання привести проект реконструкції у відповідність до державних будівельних норм та стандартів.

Матеріали справи передати до канцелярії суду для визначення головуючого судді у порядку встановленому ч.3 ст.14 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Косіцина В.В.