30.11.2022 Справа № 756/9393/22
Унікальний №756/9393/22
Провадження №4-с/756/83/22
У Х В А Л А

30 листопада 2022 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі - Демченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Слободчика Дмитра Григоровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва зі скаргою, у якій просила визнати бездіяльність начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Слободчика Дмитра Григоровича, що полягає у незнятті усіх арештів, накладених на майно та кошти боржника, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також невилученні відомостей про ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Єдиного реєстру боржників - неправомірною.

Також скаржник просила зобов`язати начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Слободчика Дмитра Григоровича:

- зняти усі арешти, накладені на майно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Оболонським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва № 2-3290 від 28.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» боргу у розмірі 1819619,84 грн.

- зняти усі арешти, накладені на кошти ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Оболонським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва № 2-3290 від 28.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» боргу у розмірі 1819619,84 грн.

- вилучити відомості про ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Єдиного реєстру боржників.

В обґрунтування вимог заявниця вказувала, що 08.06.2011 року рішенням Оболонського районного суду міста Києва задоволено позов ПАТ «МАРФІН БАНК» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 817 799,84 грн. та судовий збір у розмірі 1 820,00 грн.

28.10.2011 року ПАТ «МАРФІН БАНК» отримав виконавчий лист № 2-3290 по рішенню Оболонського районного суду міста Києва.

З вище зазначеним виконавчим листом банк звернувся до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в місті Києві.

За наявною інформацією, 09.09.2014 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа (ВП №44663054).

18.09.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

12.12.2014 постановою державного виконавця арештовано грошові кошти на рахунках боржника.

08.06.2016 постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу.

Згідно відповіді Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №39101 від 11.07.2022 року, 16.05.2017 року на виконання відділу повторно надійшов виконавчий лист Оболонського районного суду міста Києва № 2-3290 від 28.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» боргу у розмірі 1819619,84 грн.

19.05.2017 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа (ВП №53955984).

Того ж дня, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

21.11.2018 постановою державного виконавця арештовано грошові кошти на рахунках боржника.

26.12.2018 виконавче провадження завершено на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Станом на 11.07.2022 року вищевказаний виконавчий документ на виконанні у відділі не перебуває.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18.06.2019 року у справі №756/7486/19 заяву ТОВ «ФК «Проксима», заінтересовані особи: ПАТ «Марфін Банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», ОСОБА_1 - задоволено. Замінено стягувача ПАТ «МТБ Банк» на ТОВ «ФК «Проксима» у виконавчому листі №2-3290.

Пізніше, виконавчий лист Оболонського районного суду міста Києва № 2-3290 від 28.10.2011 року було пред`явлено до виконання до приватного виконавця ВО м. Києва Павлюка Н.В. (ВП №61046558), за наслідками якого 07.12.2020 року останнім винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), якою в тому числі припинено чинність арешту майна боржника, припинено чинність арешту коштів боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Відповідно до довідки, виданої за №НОМ/399 від 07.12.2020 року (копія додана до заяви), ОСОБА_1 станом на дату видачі довідки не має заборгованості перед ТОВ «ФК «Проксима».

Окрім того у судовому засіданні встановлено, що поза межами примусового виконання рішення суду право вимоги боргу відносно ОСОБА_1 було відступлене на користь ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», а потім - на користь громадянина України ОСОБА_2 .

З огляду на зазначене, заявник вказує, що підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Представник заявника надала зяву про підтримання вимоги з підстав зазначених у скарзі, просила проводити засідання за її відсуитності.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Відповідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, суд вважає можливим розгляд скарги за відсутності осіб, що не з`явилися в судове засідання на підставі поданих документів та наявних доказів у справі.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

08.06.2011 року рішенням Оболонського районного суду міста Києва, позов ПАТ «МАРФІН БАНК» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 817 799,84 грн. та судовий збір у розмірі 1 820,00 грн.

28.10.2011 року ПАТ «МАРФІН БАНК» отримав виконавчий лист № 2-3290 по рішенню Оболонського районного суду міста Києва. З вище зазначеним виконавчим листом банк звернувся до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в місті Києві (далі - Відділ).

09.09.2014 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа (ВП №44663054).

18.09.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

12.12.2014 постановою державного виконавця арештовано грошові кошти на рахунках боржника.

08.06.2016 постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу.

Згідно з відповіддю Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №39101 від 11.07.2022 року, 16.05.2017 року на виконання відділу повторно надійшов виконавчий лист Оболонського районного суду міста Києва № 2-3290 від 28.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» боргу у розмірі 1819619,84 грн.

19.05.2017 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа (ВП №53955984).

Того ж дня, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

21.11.2018 постановою державного виконавця арештовано грошові кошти на рахунках боржника.

26.12.2018 виконавче провадження завершено на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Станом на 11.07.2022 року вищевказаний виконавчий документ на виконанні у відділі не перебуває.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18.06.2019 року у справі №756/7486/19 заяву ТОВ «ФК «Проксима», заінтересовані особи: ПАТ «Марфін Банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», ОСОБА_1 - задоволено. Замінено стягувача ПАТ «МТБ Банк» на ТОВ «ФК «Проксима» у виконавчому листі №2-3290.

Пізніше, виконавчий лист Оболонського районного суду міста Києва № 2-3290 від 28.10.2011 року було пред`явлено до виконання до приватного виконавця ВО м. Києва Павлюка Н.В. (ВП №61046558), за наслідками якого 07.12.2020 року останнім винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), якою в тому числі припинено чинність арешту майна боржника, припинено чинність арешту коштів боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Відповідно до довідки, виданої за №НОМ/399 від 07.12.2020 року (копія додана до заяви), ОСОБА_1 станом на дату видачі довідки не має заборгованості перед ТОВ «ФК «Проксима».

З огляду на наведене, до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було направлено заяву з вимогами про зняття арештів.

Вказана заява отримана органом виконавчої служби засобами поштового зв`язку 06.10.2022 року. Станом на 16.10.2022 року жодних дій на виконання заяви не здійснено, відповідь на заяву не надано.

Окрім того у судовому засіданні встановлено, що поза межами примусового виконання рішення суду право вимоги боргу відносно ОСОБА_1 було відступлене на користь ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», а згодом - на користь громадянина України ОСОБА_2 .

З наведеного вище вбачається, що станом на день звернення з даною скаргою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має статусу боржника у виконавчому провадженні, не має заборгованості, однак, дані щодо неї наявні у Єдиному реєстрі боржників, а арешт з майна та коштів не знято.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження", щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження" щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Крім того, застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі зазначеного вбачається, що незняття ДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти усі арешти, накладені на майно та кошти боржника, а також вилучити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи зазначене, керуючись Законом України "Про виконавче провадження", керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10-13, 260, 261, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Слободчика Дмитра Григоровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати бездіяльність начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Слободчика Дмитра Григоровича, що полягає унезнятті усіх арештів, накладених на майно та кошти боржника, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також невилученні відомостей про ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Єдиного реєстру боржників - неправомірною .

Зобов`язати начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Слободчика Дмитра Григоровича:

- зняти усі арешти, накладені на майно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Оболонським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва № 2-3290 від 28.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» боргу у розмірі 1819619,84 грн.

- зняти усі арешти, накладені на кошти ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Оболонським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва № 2-3290 від 28.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» боргу у розмірі 1819619,84 грн.

- вилучити відомості про ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Єдиного реєстру боржників в межах виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва № 2-3290 від 28.10.2011 року.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.В. Шевчук