Ухвала

27 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 495/1482/18

провадження № 61-13027ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року у справі за позовом першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури

до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання незаконним рішення селищної ради, недійсним свідоцтва про право власності, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року перший заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, в якому просив:

- визнати незаконним рішення Затоківської селищної ради

Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 05 червня

2015 року № 3028 «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0315 га (кадастровий номер :02:001:0335),

з цільовим призначенням - для індивідуального дачного будівництва,

за адресою:

АДРЕСА_1 ».

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 40870946, щодо земельної ділянки площею 0,0315 га (кадастровий номер :02:001:0335).

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 20 липня 2015 року № 22977046, на підставі якого за

ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0315 га (кадастровий номер :02:001:0335), з цільовим призначенням - для індивідуального дачного будівництва, за адресою: АДРЕСА_1 .

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області своїм рішенням від 13 листопада 2018 року у задоволенні позову першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури відмовив.

Одеський апеляційний суд своєю постановою від 08 листопада 2022 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області

від 13 листопада 2018 року змінив, виклав мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.

У грудні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення

Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області

від 13 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 08 листопада 2022 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до змісту судових рішень, перший заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури звернувся до суду у березні 2018 року.

Позивач заявив три немайнові вимоги про: визнання незаконним рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області; визнання недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно; визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено на 2018 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року - 1 762 грн.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою або фізичною особою - підприємцемсправляється судовий збір, що становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, заявнику слід сплатити суму судового збору у розмірі 10 572 грн (1 762 грн х 3 х 200 %) за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, який має бути перераховано або внесено за наступними реквізитами: отримувач коштів ? ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; призначення платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури

на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 08 листопада 2022 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська