ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 212/10823/14-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Остапенко В.О.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 жовтня 2021 року, яке ухвалено суддею Чайкіним І.Б. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 22 жовтня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: Факторингова комнапія «Вектор Плюс», Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» про визнання кредитного договору, договорів факторингу недійсними.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі ПАТ «Сведбанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі ТОВ «ФК «Вектор Плюс») укладено договір факторингу, відповідно до якого Банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, згідно з яким клієнт ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає фактору ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором № 0308/0608/98-153 від 02 червня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 . Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору банк зобов`язується надати ОСОБА_1 кредит у сумі 80 000 доларів США, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Позивач посилається, що кредитний договір не є укладеним, оскільки грошові кошти їй не передавалась; договори не підписувались, а її підпис на них підроблений; у ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відсутні ліцензії на здійснення операцій з іноземною валютою, що свідчить про укладення оспорюваного договору факторингу з порушенням вимог закону, тобто цей правочин є недійсним.

Оскільки договір факторингу є недійсним, тому і договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором також є недійсним.

На підставі наведеного вище, уточнивши позовні вимоги, в останній їх редакції позивач просила суд визнати недійсним кредитний договір № 0308/06/08/98-153 від 02.06.2008 року, укладений й між ПАТ «Сведбанк» та позивачем; визнати недійсним договір факторингу № 15 від 28.11.20112 року, який укладений між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» в частині вимоги до ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір факторингу № 28.11.2012 року, укладений між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» в частині вимоги до ОСОБА_1 та визнати недійсним в частині відступлення прав вимоги до ОСОБА_1 договір про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року, укладений між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, оскільки судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що позивач не укладала кредитний договір № 0308/06/08/98-153від 02.06.2008 року та кошти за вказаним кредитним договором не отримувала, що підтверджується висновками судової почеркознавчої експертизи № 4290 від 15 грудня 2016 року відповідно до яких підпис від імені ОСОБА_1 в заяві на видачу готівки № 667-2 від 02 червня 2008 року в графі "Підпис отримувача" виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_1 . Дванадцять підписів від імені ОСОБА_1 в графах "Позичальник" в кредитному договорі № 0308/0608/98-153 від 02 червня 2008 року, виконані не ОСОБА_1 , а особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_1 .

Крім того позивач зауважує, що у ТОВ «Кредитні ініціативи» були відсутні права на придбання права вимоги, оскільки останнє не мало генеральної або індивідуальної валютної ліцензії на здійснення валютних операцій також є безпідставними, оскільки ТОВ «Кредитні ініціативи» внесене 22 вересня 2008 року до Державного реєстру фінансових установ та отримало свідоцтво про реєстрацію фінансової установи.

Позивач зауважує на тому, що оскільки кредитний договір № 0308/06/08/98-153 від 02.06.2008 року є недійсним, то недійними є й похідні від нього договори факторингу.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з позовом про визнання кредитного договору, договорів факторингу недійсними позивач посилалась на те, що кредитний договір № 0308/06/08/98-153від 02.06.2008 року не є укладеним, оскільки грошові кошти позивачу не передавалась; договори не підписувались, а її підпис на них підроблений; у ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відсутні ліцензії на здійснення операцій з іноземною валютою, що свідчить про укладення оспорюваного договору факторингу з порушенням вимог закону, тобто цей правочин є недійсним.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За правилами статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частини перша та друга статті 203 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Приписами статті 1077 ЦК України закріплено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до статті 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

У відповідності до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 02 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0308/0608/98-153, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов кредитного договору, Банк надав ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі у розмірі 80 000 доларів США, зі строком повернення до 01 червня 2018 року та сплатою 13,5 % річних.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором № 0308/0608/98-153 від 02 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 02 червня 2008 року укладено іпотечний договір № 0308/0608/98-153-Z-1, відповідно до умов якого остання передала Банку в іпотеку нежиле приміщення, яке знаходиться на першому поверсі 4 - поверхового будинку під номером приміщення 3 загальною площею 97,4 кв. м, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на праві приватної власності.

Між ПАТ «Сведбанк» та ФК «Вектор Плюс» 28 листопада 2012 року укладено договір факторингу.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 договору факторингу Банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. 15 вересня 2014 року вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та передано в іпотеку в забезпечення виконання останньою зобов`язань за кредитним договором від 02 червня 2008 року № 0308/0608/98-153.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2016 року у справі № 212/10530/14-ц позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі. Визнано виконавчий напис нотаріуса № 3352, виданий 15 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року скасовано, а рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2016 року залишено в силі.

Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2015 року задоволено позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення, яке знаходиться на першому поверсі 4 - поверхового будинку під номером приміщення 3 загальною площею 97,4 кв. м, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на праві приватної власності, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0308/0608/98-153 від 02 червня 2008 року, яка станом на 01 липня 2013 року складає 1 139 259, 32 грн., а саме: 593 021, 13 грн. за кредитом; 282 372, 87 грн. по відсоткам; 263 865, 32 грн. пеня, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит у сумі 80000 доларів США. Враховуючи невиконання ОСОБА_1 основного зобов`язання, позивач має право звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0308/0608/98-153, укладеним 02 червня 2008 року між року ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 .

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено другий абзац резолютивної частини рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2015 року, викладено його зміст в наступній редакції: в погашення заборгованості за кредитним договором № 0308/0608/98-153 від 02 червня 2008 року, яка станом на 01 липня 2013 року становить 142 532, 13 дол. США, що на дату звернення до суду із позовом у гривневому еквіваленті становить 1 139 259, 32 грн., та складається із: заборгованості за кредитом 74 192, 56 дол. США, що за курсом НБУ на дату звернення до суду із позовом складає 593 021, 13 грн.; заборгованості по відсотках 35 327, 52 дол. США, що еквівалентно 282 372, 87 грн., пеня 33 012, 05 дол. США, що еквівалентно 263 865, 32 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: нежиле приміщення, яке знаходиться на першому поверсі 4 - поверхового будинку під номером приміщення 3, загальною площею 97,4 кв. м, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на праві приватної власності, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки, узгоджену сторонами у пункті 5 договору Іпотеки у розмірі 124 690, 85 дол. США, що на день укладання договору становило 605 000, 00 грн..

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 02 березня 2020 року по справі № 212/6970/13-ц за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2015 року та постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року залишені без змін.

Також, відповідно до висновків судової почеркознавчої експертизи № 4290 від 15 грудня 2016 року, проведеної у справі № 212/10823/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи», треті особи: ФК «Вектор Плюс», ПАТ «Сведбанк», про визнання кредитного, договорів факторингу недійсними, підпис від імені ОСОБА_1 в заяві на видачу готівки № 667-2 від 02 червня 2008 року в графі «Підпис отримувача» виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_1 . Дванадцять підписів від імені ОСОБА_1 в графах «Позичальник» в кредитному договорі № 0308/0608/98-153 від 02 червня 2008 року, виконані не ОСОБА_1 , а особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_1 .

По справі було призначено повторну судово-почеркознавчу експертизу, за результатами якої 12.08.2019 року було надано висновок № 12274-12276/19/32 в якому зазначено, що підписи від імені ОСОБА_1 у графі «Позичальник» на кожній сторінці, у графі «Позичальник: ОСОБА_1 ____ ОСОБА_1 » на зворотній сторінці останнього аркушу та під рукописним записом «Кредитний договір отримала 2.06.2008» у Кредитному договорі № 0308/0608/98-153 від 02 червня 2008 року, - виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

Підписи від імені ОСОБА_1 у графі «Позичальник» на кожній сторінці, у графі «Позичальник: ОСОБА_1 ____ ОСОБА_1 » На зворотній сторінці останнього аркушу та під рукописним записом «Кредитний договір отримала 2.06.2008» у Кредитному договорі № 0308/0608/98-153 від 02 червня 2008 року, виконані ОСОБА_1 .

Будь-які діагностичні ознаки, які б свідчили про вплив на виконавця підписів від імені ОСОБА_1 у графі «Позичальник» на кожній сторінці, у графі «Позичальник: ОСОБА_1 ____ ОСОБА_1 » на зворотній сторінці останнього аркушу та під рукописним записом «Кредитний договір отримала 2.06.2008» у Кредитному договорі № 0308/0608/98-153 від 02 червня 2008 року збиваючих факторів природного або штучного характеру у даних досліджуваних почеркових об`єктах відсутні.

Питання ухвали суду «виконано підпис в заяві на отримання готівки, по кредитному договору № 0308/0608/98-153 від 02 червня 2008 року, в графі позичальник, ОСОБА_1 , чи іншою особою? Чи виконано підпис в заяві на отримання готівки, по кредитному договору № 0308/0608/98-153 від 02 червня 2008 року, в графі позичальник, ОСОБА_1 під впливом збиваючих факторів» експертами не вирішувалось (том 5, а.с. 29-39).

На підставі наведеного вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач ОСОБА_1 не довела недійсності оспорюваних договорів, а підстави, викладені позивачем в позовній заяві, не підтверджується належними та допустимими доказами.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, оскільки судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що позивач не укладала кредитний договір № 0308/06/08/98-153від 02.06.2008 року та кошти за вказаним кредитним договором не отримувала, що підтверджується висновками судової почеркознавчої експертизи № 4290 від 15 грудня 2016 року відповідно до яких підпис від імені ОСОБА_1 в заяві на видачу готівки № 667-2 від 02 червня 2008 року в графі «Підпис отримувача» виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_1 . Дванадцять підписів від імені ОСОБА_1 в графах «Позичальник» в кредитному договорі № 0308/0608/98-153 від 02 червня 2008 року, виконані не ОСОБА_1 , а особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_1 , оскільки посилання позивачки на висновки судової почеркознавчої експертизи № 4290 від 15 грудня 2016 року спростовуються висновками повторної судово-почеркознавчої експертизи, за результатами якої 12.08.2019 року було надано висновок № 12274-12276/19/32 .

Частиною другою статті 103 ЦПК України визначено, що у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Статтею 113 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 травня 2018 року у даній справі призначено повторну судову почеркознавчу експертизу у зв`язку з тим, що досліджені судом наявні матеріали справи при вирішенні цього питання, вказують на те, що виникає суперечливість між фактами встановленими по цивільній справі з висновками вказаної експертизи. Матеріали справи свідчать про неодноразове намагання суду нівелювати сумніви і встановити істину по справі щодо зазначених доводів шляхом призначення повторної почеркознавчої експертизи. Однак з різних причин процесуального толку (зокрема закінчення повноважень головуючого в судовому засіданні по справі судді до остаточного вирішення цього питання), дана екпертиза проведена не була. З метою уникнення зазначених сумнівів, суд вважав за необхідне призначити повторну екпертизу по справі.

Так, за результатами повторної експертизи 12.08.2019 року було надано висновок № 12274-12276/19/32, яким спростовано висновки попередньої експертизи та зазначено, що підписи у кредитному договорі виконані ОСОБА_1 (том 5, а.с. 29-39)

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Підпис у договорі це дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, що підпадає під поняття «правочин» (стаття 202 ЦК України), і стверджує про волевиявлення сторони.

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа (правова позиція Верховного суду України, висловлена у Постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-127цс13).

Згідно зі статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Матеріалами справи встановлено, що позивач виконувала умови оспорюваного Кредитного договору, уклала нотаріально посвідчений договір іпотеки, а отже це спростовує її доводи про не укладання кредитного договору.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що матеріалами справи спростовуються доводи позивача про те, що вона не підписувала правочин - Кредитний договір № 0308/06/08/98-153від 02.06.2008 року, не знала про наявність вказаного Кредитного договору та необізнана зі змістом оспорюваного правочину.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що у ТОВ «Кредитні ініціативи» були відсутні права на придбання права вимоги, оскільки останнє не мало генеральної або індивідуальної валютної ліцензії на здійснення валютних операцій також є безпідставними, оскільки ТОВ «Кредитні ініціативи» внесене 22 вересня 2008 року до Державного реєстру фінансових установ та отримало свідоцтво про реєстрацію фінансової установи, з огляду на наступне.

Згідно пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова установа це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну або декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

ТОВ «Кредитні ініціативи» є фінансовою установою, яка має право здійснювати без отримання ліцензії та/або дозволів факторингові операції, що відповідає положенням пункту 11 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного договору, проте між ТОВ «Кредитні ініціативи» та TOB «ФК «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу, що не передбачає наявність індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що оскільки кредитний договір № 0308/06/08/98-153 від 02.06.2008 року є недійсним, то недійними є й похідні від нього договори факторингу, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що кредитний договір № 0308/06/08/98-153 від 02.06.2008 року є недійсним.

Колегія суддів зауважує, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: