Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1496/22
Провадження № 2/376/931/2022
Сквирський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Віговського С.І.,
при секретарі - Кропивлянській С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира справу за позовом ОСОБА_1 до Сквирської міської ради Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно набуте у шлюбі та визнання права власності на майно в порядку спадкування, -
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно вказане в позовній заяві та на майно набуте під час шлюбу.
До судового засідання позивач підтримала позовні вимоги, просила суд справу слухати за її відсутності, подавши до суду відповідну письмову заяву.
Представник відповідач до судового засідання не з`явився, про місце дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог до судового засідання не з`явилися, про місце дату та час розгляду справи повідомлені належним чином
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України слідує, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів зокрема: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 12 квітня 1958 року між позивачем, ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 був укладений шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 , виданого районним ЗАГС Київської області, актовий запис - № 57.
17 травня 2011 року ОСОБА_4 подарував 43/100 частини вищевказаного житлового будинку ОСОБА_5 , що підтверджується Договором дарування частини житлового будинку від 17.05.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори Савченко М.А., реєстраційний номер 1109.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 , виданого Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 19 травня 2016 року, за актовим записом № 124.
Спадкодавець залишив заповіт відповідно до якого Ѕ частину всього свого майна заповів ОСОБА_3 .
Позивач є спадкоємцем після смерті спадкодавця за законом, згідно з ст. 1261 ЦК України, прийняв спадщину у встановлений законом строк та порядок.
Рішенням Сквирської міської ради Київської області №10/21 від 14 вересня 2021 року «Про впорядкування нумерації житлових будинків» було вирішено присвоїти житловому будинку АДРЕСА_1 першій частині 57/100 - № 21 (власник ОСОБА_1 ), другій частині 43/100 № 21А (власник ОСОБА_5 ).

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Підпунктом 4.12 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мін`юсту України за № 296/5 від 22.02.2012 року (зареєстрованого в Мін`юсті України від 22.02.2012 року за № 282/20595) передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (далі - Порядок).

При видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти ( п.п 4.14 п. 4 Порядку).

Відповідно до п. 4.15 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (п.п. 4.18. п. 4 Порядку).

При звернені до нотаріуса, позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, отримати дублікат якого позивач не має можливості, оскільки це суперечить ч. 4 ст. 25 та ч. 11 ст. 346 ЦК України, згідно яких право власності припиняється у разі смерті власника.

Вказана обставина позбавляє позивача вступити у спадкові права на підставі та у спосіб передбачені законом, тому, на підставі вищевикладеного вона вимушена звернутися до суду з відповідною вимогою. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачем, окрім прийняття нею спадщини в судовому порядку, неможливо.

Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи.

Згідно з ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а відповідно до приписів ст.ст. 15 та 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, зокрема, шляхом звернення з позовом до суду за припиненням дії, яка порушує таке право.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності, як вказано у частині другій статті 321 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 60, 61, 63 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 9 ч.1. ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. . 4, 10, 12, 13, 30, 81, 83, 263, 265, 268, 280-283, 289 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 20, 317, 319, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1225, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270, 1273, 1274, 1278, 1297 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63 Ск України, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Сквирської міської ради Київської області (місцезнаходження: вул. Богачевського, буд. 28, м. Сквира, Білоцерківський район, Київська область, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ), про визнання права власності на майно набуте у шлюбі та визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 66,20 кв.м., житловою площею 41,80 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме: погріб під частиною будівлі літ. «А/П», погріб з шийкою літ. «Г», прибудова літ. «а», прибудова літ. «а2», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», ганок літ. «а3», Ѕ частину огорожі № 1, Ѕ частину огорожі № 2, Ѕ частину хвіртки - №3, як на майно набуте у шлюбі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,0500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:049:0091, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 335822, як на майно набуте у шлюбі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,2503 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:049:0092, призначена для ведення особистого селянського господарства, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 335821, як на майно набуте у шлюбі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом, право власності на ј частину від Ѕ частини (1/8 частину) житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 66,20 кв.м., житловою площею 41,80 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме: погріб під частиною будівлі літ. «А/П», погріб з шийкою літ. «Г», прибудова літ. «а», прибудова літ. «а2», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», ганок літ. «а3», Ѕ частину огорожі № 1, Ѕ частину огорожі № 2, Ѕ частину хвіртки - №3, що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом, право власності на ј частину від Ѕ частини (1/8 частину) земельної ділянки, площею 0,0500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:049:0091, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 335822, що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом, право власності на ј частину від Ѕ частини (1/8 частину) земельної ділянки, площею 0,2503 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:049:0092, призначена для ведення особистого селянського господарства, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 335821, що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: http://court.gov.ua.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С. І. Віговський