КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Дубановська І.Д.
Єдиний унікальний номер справи № 357/9196/18
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6476/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Ігнатченко Н.В., Савченка С.І.,

секретар - Олешко Л.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 12 січня 2022 року про відмову у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» про перегляд за ново виявленими обставинами рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Узин», Державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлія Юріївна про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно та припинення права оренди.

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги,

В с т а н о в и в :

У вересні 2021 року позивач ТОВ «Олійникова Слобода» звернувся із заявою про перегляд рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2021 року за нововиявленими обставинами .

У заяві товариство зазначило, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2021 року в задоволенні його позову до ОСОБА_1 , ТОВ Агрокомплекс «Узин», державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю., про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно та припинення права оренди було відмовлено.

Підставою для відмови став той факт, що порушення прав ТОВ «Олійникова Слобода» під час укладення Договору оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин», не було, адже Договір оренди землі № б/н від 04 червня 2014 року, який укладений між нею та ОСОБА_1 , не набрав чинності, оскільки його державна реєстрація була скасована, згідно із наказом Міністерства юстиції України № 727/5 від 15 березня 2018 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року наказ Міністерства юстиції України № 727/5 від 15 березня 2018 року визнаний незаконним і скасований.

На думку ТОВ «Олійникова Слобода» вказана обставина є нововиявленою.

Так , на час розгляду позову товариства до ОСОБА_1 , ТОВ Агрокомплекс «Узин», державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю., про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно та припинення права оренди, вказана обставина відома не була і не могла бути відомою та є істотною для його вирішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» вважає, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2021 року підлягає скасуванню, з огляду на те , що на час укладення Договору оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року, її право оренди на належну ОСОБА_1 земельну ділянку було чинним, та ухвалити нове рішення, яким позов товариства до ОСОБА_1 , ТОВ Агрокомплекс «Узин», державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю., про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно та припинення права оренди, задовольнити.

Також, за результатами розгляду справи ТОВ «Олійникова Слобода» просила здійснити розподіл судових витрат.

ТОВ Агрокомплекс «Узин» заперечував проти задоволення заяви ТОВ «Олійникова Слобода» посилаючись на те, що обставини про які зазначала остання, в свої заяві є новими, а не нововиявленими.

Окрім того, зазначав, що заява подана передчасно, оскільки згідно із ухвалою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 вересня 2021 року, зупинено дію постанови Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року.

Водночас, за результатами розгляду заяви ТОВ «Олійникова Слобода» просив здійснити розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 та державний реєстратор КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. відзиви на заяву не подавали.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» про перегляд рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2021 року за нововиявленими обставинами.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2021 року залишено в силі.

Стягнуто із товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода», ЄРДПОУ: 03755360, що знаходиться за адресою: вул. Центральна, буд. 1, с.Олійникова Слобода, Білоцерківський район, Київська область, 09137, на користь товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», ЄРДПОУ: 32638214, що знаходиться за адресою: вул. Олексія Цмокна, буд. 1 «а», с. Мала Антонівка, Білоцерківський район, Київська область, 09138, витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ТОВ «Олійникова Слобода» подало апеляційну скаргу , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи , просила ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду . У скарзі зазначено ,що посилання суду першої інстанції на ту обставину ,що на час розгляду заяви зупинена дія постанови апеляційного суду , якою скасовано наказ Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 727/5, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, з огляду не те , що згідно з приписами ЦПК України зупинення має тимчасовий характер, і не призводить до втрати постанови законної сили .

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Сторони відповідно до вимог закону були повідомлені про день та час розгляду на 03 листопада 2022 року, 01 грудня 2022 року.

Сторони та їх представники були присутні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно із ч. 4 ст. 423 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В розумінні ст.423 ПК України нововиявлені обставини - юридичні факти , які існували в момент розгляду цивільної справи і мали важливе значення для її вирішення , але не були і не могли бути відомими ні заявникові , ні суду .

Нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин за такими критеріями - часовий фактор - нововиявлені обставини на момент розгляду справи існували, а нові - ні. По зв`язку з предметом доказування - нововиявлені обставини повинні були до нього входити, нові обставини - ні, так як не існували і не могли бути прихованими для суду та учасників процесу до процесу тому, що не існували. Тобто, при перегляді судового рішення суд фактично здійснює правосуддя з тими же самими позовними вимогами. Поява нових обставин, навпаки, привносить новий предмет вимог, що тягне появу нового позову. За таких обставин, для захисту прав заінтересованих осіб можливе лише пред`явлення нового позову.

Відповідно до п.3, 4, 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року « Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК ).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Як видно із матеріалів справи , рішенням суду від 03 березня 2021 року у задоволенні позову ТОВ «Олійникова Слобода» відмовлено . Відмовляючи у задоволенні позову , суд зазначив, що порушення прав ТОВ «Олійникова Слобода» під час укладення Договору оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин», не було, адже Договір оренди землі № б/н від 04 червня 2014 року, який укладений між товариством та ОСОБА_1 , не набрав чинності, оскільки його державна реєстрація була скасована, згідно із наказом Міністерства юстиції України № 727/5 від 15 березня 2018 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року наказ Міністерства юстиції України № 727/5 від 15 березня 2018 року визнаний незаконним і скасований. Постановою Верховного Суду від 04 травня 2022 року постанова Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року в частині вирішення по суті позову ТОВ « Олійникова Слобода» про визнання незаконним і скасування наказу залишено без змін (справа № 357/9440/20).

Позивач ТОВ «Олійникова Слобода» у своїй заяві посилається,на те , що визнання незаконним і скасування наказу Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 727/5 є нововиявленою обставиною в розумінні п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України . При цьому зазначав , що установлення цього факту є істотним для вирішення справи за позовом ТОВ «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , ТОВ Агрокомплекс «Узин», державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю., про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно та припинення права оренди, адже наявність наказу Міністерства юстиції України № 727/5 від 15 березня 2018 року, стала підставою для відмови в позові.

Суд при розгляді заяви виходив із того ,що ухвалою Касаційного цивільного суду Верховного суду, зупинено дію постанови Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року.

З огляду не це, суд першої інстанції вважав недоведеним, той факт, що наразі, наказ Міністерства юстиції України № 727/5 від 15 березня 2018 року скасований, адже дія постанови Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року зупинена.

Однак апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

В постановах Верховного Суду від 02 липня 2018 року ( справа № 922/3388/15), від 03 липня 2018 року ( справа № 19/5009/1481/11), від 22 серпня 2018 року ( справа № 909/910/17) та в поставі Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21), суд касаційної інстанції дійшов таких висновків:

- у справі № 922/3388/15: нововиявленою обставиною є не подія у вигляді рішення суду про визнання недійсним договору, а обставина, яку суд встановив у цьому рішенні, тобто означена недійсність договору про переведення боргу. Така обставина існувала на час розгляду справи, не могла тоді бути відомою позивачеві та є істотною для розгляду справи, бо її врахування судом мало би наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке він прийняв;

- у справі № 19/5009/1481/11: нововиявленою обставиною є встановлений рішенням суду факт недійсності договору, оскільки ця обставина існувала на момент заміни стягувача, не могла бути йому відомою та є істотною, бо її врахування судом мало би наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте;

- у справі № 752/4995/17: нововиявленою обставиною є не факт ухвалення судового рішення, не саме це рішення як юридичний факт, а обставина, яку у ньому встановив суд;

- у справі № 909/910/17: скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта. Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Відмовляючи ТОВ « Олійникова Слобода» в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 03 березня 2021року суд лише послався на ту обставину , що на час розгляду заяви дія постанови Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року , якою скасовано наказ Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 727/5.

При цьому суд безпідставно не застосувавши до спірних правовідносин правові висновки Верховного Суду, викладені у вищезгаданих постановах, залишив поза увагою те, що нововиявленою обставиною в цій справі є не постанова Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року, а обставина, яку суд встановив у цьому судовому рішенні, тобто незаконність/скасування наказу Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 727/5. Ця обставина є нововиявленою, про яку заявник не знав і не міг знати до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 357/9440/20. При цьому вищезгаданий наказ Міністерства юстиції України, який на підставі рішення суду визнано незаконним і скасовано, не породжує жодних правових наслідків саме з моменту прийняття такого наказу.

Отже, незаконність наказу Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 727/5, яка була визнана постановою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року, є істотною обставиною в цій справі, оскільки її врахування судом першої інстанції під час первісного розгляду справи мало б наслідком ухвалення іншого (протилежного) судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Таким чином, суд перш інстанції не здійснив належного правосуддя, в судовому рішенні не виклав у достатній мірі мотиви, на яких воно базується, адже право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином судом вивчені усі їх доводи, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Мала проти України»; «Суомінен проти Фінляндії»).

Враховуючи викладене, суд апеляційний суд вважає, що зазначені заявником ТОВ «Олійникова Слобода» обставини є нововиявленими обставинами, які є підставою для перегляду рішення в порядку, визначеному пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

За таких обставин ухвала суду не може вважатися законною і обґрунтованою, тому підлягає скасуванню з ухваленням рішення про задоволення позову в частині визнання недійсним договору оренди землі б/н від 05 березня 2018 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ « Агрокомплекс « Узин» щодо земельної ділянки розміром 2,4 га кадастровий номер:01:009:0017.

Позовні вимоги позивач ТОВ «Олійникова Слобода» обґрунтовував тим, що відповідно до Договору оренди землі № б/н від 04 червня 2014 року, у товариства в оренді перебувала, належна ОСОБА_1 , земельна ділянка площею 2,4 га з кадастровим номером :01:009:0017, яка знаходиться у межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Строк оренди - 10 років.

Державна реєстрація права оренди за ТОВ «Олійникова Слобода» на неї проведена державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В., згідно із рішенням від 26 червня 2014 року за індексним номером 14069898.

З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ТОВ «Олійникова Слобода» стало відомо, що орендована у ОСОБА_1 земельна ділянка передана в оренду іншій особі - ТОВ Агрокомплекс «Узин», про що укладений Договір оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року, право оренди за якими зареєстроване відповідно до рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю., про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди, індексний номер 40134559 від 15 березня 2018 року.

Позивач вважав , що такі дії відповідачки ОСОБА_1 суперечать ч. 1 ст. 792 ЦК України, п. «б» ч. 1 ст. 95 Земельного Кодексу України, ст. 13, 24, 25, 31 Закону України «Про оренду землі» від 08 жовтня 1998 року та умовам Договору оренди землі № б/н від 04 червня 2014 року, у зв`язку із чим, на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України Договір оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року має бути визнаним недійсним.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06 травня 2020 року, ТОВ «Олійникова Слобода» просило:

1) визнати недійсним Договір оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» щодо земельної ділянки площею 2,4 га з кадастровим номером :01:009:0017;

2) скасувати рішення державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди, індексний номер 40134559 від 15 березня 2018 року та припинити право оренди ТОВ Агрокомплекс «Узин» на земельну ділянку площею 2,4 га з кадастровим номером :01:009:0017, яке виникло на підставі Договору оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин»;

3) стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ Агрокомплекс «Узин» та КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» на користь ТОВ «Олійникова Слобода» судові витрати.

Враховуючи, що наказ Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 727/5 на підставі якого була здійснена реєстрація договору оренди земельної ділянки укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ « Агрокомплекс « Узин» був визнаний незаконним та скасований, тому, за умови скасування незаконно проведеної державної реєстрації права оренди землі, укладений 05 березня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ « Агрокомплекс «Узин» договір оренди спірної земельної ділянки є таким, що не набрав чинності, а відтак ТОВ «Агрокомплекс «Узин» не набув прав орендаря за цим договором. Таким чином, укладенням між відповідачами оспорюваного договору оренди землі, та державною реєстрацією права оренди за ТОВ « Агрокомплекс «Узин» право ТОВ «Олійникова Слобода» на оренду спірної земельної ділянки було порушено з огляду на відсутність у відповідача такого права як на час реєстрації зазначеного договору, так і на час пред`явлення позову.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом даної норми власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (ЦК України чи іншим актом цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини чи договором.

В даній справі позивач, який вважає себе орендарем земельної ділянки, посилається на порушення його прав внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права оренди відповідача на підставі рішення реєстратора, яке просить скасувати. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, а відтак належним способом захисту прав позивача є скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди, а не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, як помилково вважає позивач.

Відповідний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду міститься у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18, де Велика Палата вказала, що право або інтерес позивача, який вважає себе орендарем земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права оренди іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (п.5.17).

Аналогічний висновок містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18 (п.32).

Отже, обраний позивачем спосіб захисту свого права - скасування рішення державного реєстратора, яке вичерпало свою діє, не ґрунтується на законі і не веде до поновлення його прав, а відтак позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що ухвала про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви , та скасування рішення суду першої інстанції від 03 березня 2021 року та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову в частині визнання недійсним договору оренди землі від 15 березня 2018 року № б/н укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ « Агрокомплекс Узин». В іншій частині позову слід відмовити .

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 , ч.1 , п.1 ч.2 ст. 423 , п.1 ч.1 , п.1 ч.2 , ч.3 ст. 424 ЦПК України, суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2022 року скасувати.

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» про перегляд за ново виявленими обставинами рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2021 року задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2021 року скасувати, ухвалити у справі нове судове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Узин», Державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлія Юріївна про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, припинення права оренди задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди землі №б/н від 05 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Узин» щодо земельної ділянки розміром 2,4 га, кадастровий номер :01:0090017.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 03 січня 2023 року.

Головуючий:

Судді: