"19" грудня 2022 р. Єдиний унікальний номер судової справи 150/281/22
Номер провадження 2/152/100/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.,

за участі секретаря Дудки А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «АЛЬФА БАНК», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталя Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до АТ «АЛЬФА БАНК», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталя Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати виконавчий напис № 36730 від 10 листопада 2020 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 120 846,10 грн. на користь АТ «Альфа Банк», таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 992,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Вказаний позов обґрунтований тим, що в липні 2022 року позивачеві стало відомо про те, що приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63748661 від 20 листопада 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 як боржника на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості у розмірі 120 846,10 грн. на підставі виконавчого напису від 10 листопада 2020 року № 36730, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.

Як стверджує позивач, до моменту існування вказаного виконавчого провадження, позивачеві не було відомо про наявну заборгованість, оскільки ніяких зобов`язань перед АТ «Альфа Банк» він не має та жодних кредитних договорів не укладав. Ні відповідач, ні приватний нотаріус вимог (претензій) щодо наявності та повернення боргу, копій документів про наявність боргового зобов`язання, копію договору, розрахунку заборгованості, інших первинних фінансово-бухгалтерських документів позивачеві не надсилали. При вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом не перевірялися правильність суми боргу, нарахованих відсотків, надані нотаріусу документи не містять відомостей про те, яким чином і на яку суму заборгованості нараховано відсотки, а тому такий розрахунок не є безспірним. Також нотаріусом не перевірено факт одержання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень за договором.

Крім того, кредитний договір, який надано відповідачем приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису не є нотаріально посвідченим, а тому не входить до переліку документів, за яким може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача - адвокат Ткач Ю.А. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити.

Представником відповідача, який діє на підставі довіреності № 016580/21 Михніцьким Г.Ю. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог та розглянути справу у відсутність представника відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що 03 лютого 2020 року між сторонами було укладено кредитний договір № 501232362, відповідно до умов якого позивачеві було надано кредит. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, у позивача була наявна заборгованість, яку в добровільному порядку він не повертав. Тому відповідач звернувся до нотаріуса з приводу вчинення виконавчого напису. Представник відповідача стверджує, що оспорюваний ОСОБА_1 виконавчий напис є таким, що вчинений на підставі та у відповідності до закону.

В свою чергу, позивач, посилаючись на те, що пред`явлена позивачем сума боргу не була безспірна, не навів обґрунтувань того, в чому вона являється безспірною.

Також представником відповідача подано до суду заперечення проти заявлених витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, ухвалою суду від 14 вересня 2022 року було задоволено клопотання представника відповідача та постановлено витребувати від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. копій документів, що було надано відповідачем для вчинення виконавчого напису. Втім, ухвала суду не була виконана особою, у володінні якої знаходяться документи.

Треті особи будучи повідомленими про час та місце розгляду справи , в судові засідання не з`являються, причин поважності неявки за судовими викликами не повідомляють, заяв по суті справи також не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявній при ній докази, аргументи представників сторін, викладені в заявах по суті справи, оцінивши їх в сукупності та співставленні, дійшов наступних висновків.

Відповідно до кредитного договору від 03 лютого 2020 року № 501232362, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк», позивачеві було надано кредит у розмірі 99 900,00 грн.

10 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. керуючись ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (зі змінами), вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 36730, про звернення стягнення з громадянина ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором від 03 лютого 2020 року № 501232362 у загальному розмірі 120 846,10 грн.

Оцінюючи правомірність вчинення виконавчого напису суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту:

"Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17 зазначила, що виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення.

Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання.

Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

Таким чином, вчиняючи 29 грудня 2020 року виконавчий напис №116557, приватний нотаріус Горай О.С. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника".

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 36730 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів.

Як зауважує у своїй постанові від 21 вересня 2022 року по справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відтак, за наведених вище обґрунтувань, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають до задоволення.

Вирішуючи клопотання позивача про стягнення процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи, а саме квитанцією від 29 липня 2022 року № 0.0..1 підтверджено понесення ОСОБА_1 судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору в розмірі 992,40 грн. З огляду на те, що суд задовольнив позовні вимоги, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З приводу клопотання позивача про стягнення з відповідача процесуальних витрат пов`язаних з наданням правової допомоги в розмірі 12 000,00 грн. суд зауважує на такому.

В позовній заяві позивач зазначає, що розрахунок суми понесених витрат на правову допомогу буде надано в судовому засіданні. При цьому, до позовної заяви додано лише ордер на надання правничої допомоги. Впродовж перебування справи в провадженні суду, позивачем та його представником не було надано суду жодного доказу на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу, як то договір про надання правової допомоги, квитанцію про оплату послуг адвоката, акт приймання-передачі наданих послуг, квитанцію про оплату послуг адвоката тощо.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

А тому, враховуючи те, що доказів розміру витрат на правову допомогу суду надано не було, вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягають залишенню без розгляду

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 76-81, 83, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 274, 279 ЦПК України, Суд -,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «АЛЬФА БАНК», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталя Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № № 36730 від 10 листопада 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 120 846,10 грн. на користь АТ «Альфа Банк».

Стягнути з АТ «Альфа Банк», , юридична адреса м. Київ, вул. В. Васильківська, буд. 100, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу залишити без розгляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги на протязі тридцяти днів від дня його винесення до Вінницького апеляційного суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН