Провадження № 2/679/260/2022
Справа № 679/404/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Плазій Н.В.,

розглянувши в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2022 року представник позивача адвокат Крайз О.І. звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позову посилається на те, що 13.01.2022 року, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , було укладено письмовий договір позики, у вигляді розписки, відповідно до якого відповідач отримав в борг від позивача позику у розмірі 480782,41 гривень, у вказаній розписці визначено, що позика підлягає поверненню щомісячно до 20 числа в сумі не менше 41000 гривень. Кінцевий строк поверненні позики - до 13 січня 2023 року.

Отримання грошових коштів відповідачем підтверджується розпискою, яку відповідач ОСОБА_2 склав власноруч 13.01.2022 року.

Однак, станом на 12.04.2022 року відповідач не повернув позивачу взяті в борг грошові кошти в розмірі 480782,41 гривень. У зв`язку з чим позивач ОСОБА_1 вважає, що його права було порушено, тому він змушений звернутися до суду з позовною заявою з метою захисту порушених прав.

Крім того, відповідно до договору позики (укладеного у вигляді розписки), сторонами встановлено, що відповідач сплачує 2% річних від загальної суми позики, що нараховується за кожен календарний місяць користування коштами, зокрема, 2344,64 гривень, за період з 13.01.2022 року по 11.04.2022 року

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням зокрема трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А тому, відповідач зобов`язаний сплатити відсотки за прострочення повернення позики, в розмірі 512,22 гривень, за період з 21.01.2022 року по 11.04.2022 року.

На підставі наведених обставин представник позивача проси суд стягнути з відповідача 480782,41 гривень боргу за договором позики від 13 січня 2022 року, 3% річних від простроченої суми за період з 21 січня 2022 року по 11 квітня 2022 року в розмірі 512,22 гривень, 2% за користування позикою за період з 13 січня 2022 року по 11 квітня 2022 року в розмірі 2344,64 гривень. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, а саме, судовий збір та витрати на правову допомогу. Крім того, зазначив, що документальне підтвердження надасть не пізніше п`яти днів з дня винесення рішення.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.05.2022 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що він має право подати до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін протягом п`яти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, відзив на позов і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження.

В судовому засіданні 05 жовтня 2022 року відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Пояснив, що працював у ФОП ОСОБА_3 , на посаді продавця сільгосппродукції. В січні 2022 року відповідач став ФОПом, після чого, мав намір працювати з компанією «НоваАгро», завод якої знаходиться в м.Чугуєв, а офіс у м.Харків. Вказана компанія зобов`язалася надати ОСОБА_2 товару на суму 480782,41 гривня, а він написав розписку на вказану суму, однак товару не доставили. З позивчем ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 не знайомий. Крім того, ОСОБА_2 повідомив, що в момент написання розписки в м.Біла Церква присутності ОСОБА_1 не було. Відповідач вказав, що спілкувався з менеджером компанії ОСОБА_4 . Відповідач зазначив, що розписку написав власноруч, так як мав намір отримати товар на вказану суму.

В судовому засіданні 30 листопада 2022 року представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

30 листопада 2022 року відповідач в судове засідання не з`явився, будь яких доказів, які спростовують обставини зазначені в позові ОСОБА_2 не надав.

Розгляд даної справи розпочато 12 квітня 2022 року, отже протягом тривалого часу судом була надана можливість реалізації учасниками справи прав, передбачених ЦПК України. Від сторони відповідача будь-яких заяв по суті на позов не надходило.

В той же час, в даному випадку підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені статтями 223, 240 ЦПК України, відсутні.

З огляду на те, що розгляд даної справи неодноразово відкладався, у зв`язку з неявкою відповідача у судові засідання, а також враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної цивільного процесу, суд вважає, що судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами за відсутності відповідача та його представника.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Положеннями ст.4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що 13 січня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, на підтвердження даного договору відповідач написав розписку про отримання від позивача грошових коштів у сумі 480782,41 гривень, відповідач зобов`язався повернути позивачу грошові кошти у строк до 13 січня 2023 року. Крім того, відповідач зобов`язувався повертати грошові кошти в сумі не менше 41000 гривень, щомісячно до 20 числа.

Судом було досліджено оригінал розписки від 13 січня 2022 року.

Однак, відповідач ОСОБА_2 кошти позивачу не повертав.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.

Позикові відносини регулюються положеннями глави 71 ЦК України.

Поняття договору позики визначено ст.1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до положень ст.1047 ЦК Україниза договором позики, який був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст.205 ЦК України сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання; відповідних правових наслідків.

Згідно із ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятись правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

За ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 року, 02.07.2014 року та 11.11.2015 року і в силу ст.ст.214, 360-7 ЦПК Україну вони мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями ст.545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду у справі №572/3173/15-ц від 02 квітня 2020 року, у справі № 750/13632/18 від 17 лютого 2021 року.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору позики.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, з метою захисту прав позивача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за договором позики у сумі, визначеній договором, а саме, 480782,41 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Згідно ч.1,2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

А тому, відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити 3% річних за прострочення повернення позики (за період з 21 січня 2022 року по 11 квітня 2022 року), що становить 512,22 гривень.

Крім того, відповідно до умов договору позики, відповідач ОСОБА_2 додатково зобов`язуюється сплатити 2% річних від загальної суми позики, що нараховується за кожен календарний місяць користування коштами (за період з 13 січня 2022 року по 11 квітня 2022 року),що становить 2344,64 гривень.

Відповідно до частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивач є обґрунтованими, тому позовна заява підлягає задоволенню в межах заявлених у ній вимог.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Окрім того, згідно вимог ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Крім того, позивач в прохальній частині позовної заяви просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь понесені ним судові витрати, а саме витрати на правову допомогу. Документальне підтвердження яких буде надано не пізніше п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 4836,40 гривень , який було сплачено позивачем, що підтверджено копією квитанції №ПН181 від 02.05.2022 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.524- 526, 530, 533, 625, 1046 - 1050 ЦК України, ст.ст.12, 13, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 13.01.2022 року у розмірі 480782,41 гривень, 3% річних від простроченої суми за період з 21 січня 2022 року по 11 квітня 2022 року в розмірі 512,22 гривень, 2% за користування позикою за період з 13 січня 2022 року по 11 квітня 2022 року в розмірі 2344,64 гривень, а також судовий збір в розмірі 4836,40 гривень, а всього: 488475 (чотириста вісімдесят вісім тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень 67 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Повний текст рішення суду складено 30.11.2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Р.М. Стасюк