Справа № 314/4191/14-ц
Провадження № 2/314/59/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2022 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А. В., розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/4191/14-ц за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2014 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшов позов ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого стало АТ КБ «ПриватБанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 28760,54 доларів США.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 12.11.2008 уклали кредитний договір № ZPCAA5. Відповідно до договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 6897,52 доларів США на термін до 07.08.2013, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється у такому порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з кредитним договором. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідач не надав вчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 11.06.2014 має заборгованість 28760,54 доларів США, яка складається з: 5393,70 доларів США заборгованість за кредитом; 2614,24 доларів США- заборгованість по процентом за користування кредитом; 1951,76 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 17410,82 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором., 21,50 доларів США штраф (фіксована частина), 1368,53 доларів США штраф (процентна складова).

15.08.2014 за вказаним позовом ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором № ZРСАА5 від 12.11.2008 у сумі 28739,05 [Долар США], що за курсом 11.63 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.06.2014 року складає 334235,15 грн., яка складається з наступного: 5393.70 [Долар США] - заборгованість за кредитом; 2614.24 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1951.76 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 17410.82 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 1368.53 [Долар США] - штраф (процентна складова), та понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 3344 грн. 85 коп.

12.06.2019 до суду надійшла заява представника відповідача про перегляд заочного рішення. У своїй заяві представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 повністю заперечує отримання кредитних коштів, суду доказів надання йому кредиту не надано, позивачем не надано доказів того, яким саме шляхом ОСОБА_1 було надані кредитні кошти., матеріали справи не містять бухгалтерських документів на підтвердження наявності заборгованості. Поточний рахунок ОСОБА_1 не відкривався, договір на його відкриття відсутній, відсутні первинні санкціоновані бухгалтерські документи (меморіальний ордер) про безготівкове надання кредиту, відсутні заява на видачу готівки, яка повинна підтверджувати надання кредиту через касу банку. Представник відповідача зазначив, що ані копія кредитного договору, ані розрахунок заборгованості не можуть слугувати доказами надання грошових коштів, оскільки такими доказами можуть бути лише первинні бухгалтерські документи. Розрахунок заборгованості не є належним доказом по справі, оскільки не підтверджена сума боргу та процентів. Із розрахунком заборгованості відповідач та його представник не згодні, оскільки жодних валютних зобов`язань у доларах США перед банком не має, кредиту у сумі 6897, 52 доларів США він не отримував та жодного разу валютний кредит не сплачував. Представник відповідача надає контррозрахунок заборгованості ОСОБА_1 , відповідно до якого сума отриманого кредиту складає 0 доларів США, сума сплаченого кредиту складає 0 доларів США, сума заборгованості за кредитом 0 доларів США. Крім того, представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості надано позивачем вбачається, що останній платіж за кредитним договором № ZРСАА5 від 12.11.2008 було нібито здійснено 30.11.2009, а банк із позовом до ОСОБА_1 звернувся лише 08.07.2014, тобто з пропуском 3-річного строку позовної давності.

Ухвалою суду від 09.12.2019 заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 15.08.2014 по цивільній справі № 314/4191/14-ц скасовано.

Ухвалою суду від 19.10.2020 задоволено клопотання представника відповідача, витребувано у АТ КБ «ПриватБанк»оригінал кредитного договору ZPСАА5 від 12.11.2008 на ім`я ОСОБА_1 ; оригінал меморіального ордеру про перерахування кредиту в безготівковій формі з позичкового рахунку на поточний рахунок ОСОБА_1 як доказ виконання кредитного договору кредитного договору ZPСАА5 від 12.11,2008; оригінал заяви на видачу готівки, з обов`язковим зазначенням поточного рахунку ОСОБА_1 , з його підписом, печаткою та ПІБ посадових осіб банку, що може підтверджувати факт видачі кредитних коштів з його поточного рахунку готівкою через касу банку; оригінал бухгалтерського документу (платіжне доручення) про перерахування кредиту (кредитних коштів) на рахунок автосалону, як доказ виконання кредитного договору Банком. заяву про відкриття особового клієнтського поточного рахунку у національній валюті у оригіналі (постанова НБУ №492); заяву про відкриття особового клієнтського поточного рахунку у іноземній валюті (Долар США) у оригіналі (постанова НБУ №492); витяг з Книги реєстрації відкритих рахунків, що належить ОСОБА_1 (постанова НБУ №566, 601); оригінали договорів на відкриття особових клієнтських поточних рахунків на ім`я ОСОБА_1 ; прибуткові та видаткові касові документи з підписом ОСОБА_1 , що можуть підтвердити проведені операції по кредитному договору № ZPСАА5 від 12.11.2008, у встановленій відповідності до «Інструкції про касові операції в банках України», затверджених Постановою Правління НБУ №337 та №174.

Ухвалою суду від 11.01.2021 повторно витребувані зазначені докази.

25.05.2021 на виконання ухвали суду від 11.01.2021 представник позивача надала суду виписку по рахункам, відкритим на виконання умов договору № ZPCAA5; оригінал кредитного договору № ZPCAA5 від 08.08.2008 з додатками; оригінал заяви про продаж іноземної валюти від 08.08.2008, оригінал заяви на видачу готівки № 1 від 08.08.2008. Також представник позивача повідомила про неможливість надання інших документів, витребуваних судом ухвалою від 11.01.2021, оскільки оригінал меморіального ордеру про перерахування кредиту в безготівковій формі з позичкового рахунку на поточний рахунок ОСОБА_1 ,заява про відкриття особового клієнтського поточного рахунку у національній валюті у оригіналі (постанова НБУ №492), заява про відкриття особового клієнтського поточного рахунку у іноземній валюті (Долар США) у оригіналі (постанова НБУ №492), витяг з Книги реєстрації відкритих рахунків; договори на відкриття особових клієнтських поточних рахунків на ім`я ОСОБА_1 відсутні, оскільки при укладенні кредитного договору рахунок (2620..) не відкривається, так як відповідно до плану рахунків, затвердженого Постановою НБУ № 280 від 17.06.2004 рахунки (26…) це рахунки для коштів клієнтів банку, а кредитні кошти, видані за кредитним договором, не є коштами клієнта банку.

Ухвалою суду від 17.01.2022 задоволено клопотання представника відповідача та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк»:1) копії документів на підтвердження перерахування банком кредитних коштів на виконання умов кредитно-заставного договору № ZPCAA5 від 08.08.2008 у сумі 31039,37 грн. на поточний рахунок автосалону; 2) документи щодо вилучення автомобіля HONDA CIVIC 1992 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ; 3) документи щодо реалізації транспортного засобу HONDA CIVIC 1992 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , відомості щодо того, за яку суму вказаний транспортний засіб був реалізований та щодо розподілу отриманих від реалізації коштів на погашення боргу.

20.06.2022 на виконання ухвали від 17.01.2022 представник позивача надав суду копію акту прийому-передачі автомобіля від 09.12.2011; копію облікової картки № НОМЕР_2 від 19.03.2014. Також представника позивача повідомив, що копії документів на підтвердження перерахування банком кредитних коштів на виконання умов кредитно-заставного договору № ZPCAA5 від 08.08.2008 у сумі 31039,37 грн. на поточний рахунок автосалону, у позивача відсутні, оскільки кредит було видано готівкою через касу банку, про що свідчить заява про видачу готівки № 1 від 08.08.2008. Відповідно до умов договору банка на власний розсуд може видати кредит будь-яким іншим способом, визначеним п.3.3 Договору. Із розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що кошти від реалізації предмету застави було зараховано 27.05.2014 у розмірі 1279,96 долар США на погашення тіла кредиту та 583,14 доларів США на погашення пені.

02.08.2022 на електронну пошту суду від представника відповідача надійшли пояснення щодо витребуваних документів, у яких він зазначив, що витребувані докази суд зобов`язав надати до 17.03.2022, але вони були надані лише 07.06.2022, при цьому не зазначено причини неможливості надання усіх витребуваних документів. Представник відповідача у поясненнях вказав, що представник банку заявив, що у нього відсутні докази надання кредиту у сумі 31039,37 грн., шляхом перерахування на поточний рахунок автосалону, натомість банк може надати кредит будь-яким шляхом відповідно до п. 3.3 кредитно-заставного договору, при цьому в розділі «Особливі умови» визначено саме порядок надання кредиту у сумі 31039,37 грн., шляхом перерахування на поточний рахунок автосалону, тобто сторони узгодили конкретний спосіб надання кредиту з наявних у п.3.3 Договору. Відповідно до п. 2.1 кредитно-заставного договору 9предмет договору), банк зобов`язався надати кредит в розмірі та умовах, встановлених договором, при цьому умови і порядок надання кредиту сторони визначили в розділі «Особливі умови». Але всупереч умовам договору позивач проводить усі розрахунки в еквіваленті до долара США, при цьому розрахунок заборгованості здійснено у валюті, відмінній від предмету договору. За умовами кредитно-заставного договору №ZPCAA5 від 12.11.2008, взагалі неможливо було надати кредит у валюті, оскільки позивач зазначив, що для надання кредиту готівкою через касу банку потрібна наявність у ОСОБА_1 відкритого особового поточного рахунку (2620…), судом були витребувані відповідні документи, але жодного з них позивач за ухвалою суду не надано, заява на видачу готівки оформлена у відповідності до «Інструкції про касові операції в банках України», постанова НБУ № 337 відсутня. Також представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 ані готівкою через касу банку, ані в безготівковій формі не отримував, кредит йому не надавався, він жодного разу не сплачував валютний кредит, хоча представник позивача стверджував, що кредит частково було сплачено у валюті та відобразив це у розрахунку заборгованості, жодного документу, квитанції про погашення кредиту у валюті позивачем не надано. Як стверджує представник відповідача, ані копія кредитного договору, ані розрахунок заборгованості, не можуть слугувати доказами надання грошових коштів. Розрахунок заборгованості не є належним доказом по справі, сума боргу не підтверджена доказами, а відповідно і розрахунок процентів є неналежним. Контр-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 виглядає таким чином: сума отриманого кредиту 0 доларів США, сума сплаченого кредиту 0 доларів США, сума заборгованості за кредитом 0 доларів США.

Крім того, представник відповідача зазначив, що відповідно до акту від 09.12.2011 позивачем було відібрано автомобіль у ОСОБА_1 для реалізації банку, але представником позивача не надано суду доказів реалізації автомобіля, оцінки його вартості, ціни продажу. Відсутні докази придбання валюти доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача не обґрунтував, коли саме було реалізованого автомобіль, не зазначена ціна його реалізації, не надав підставі для реалізації автомобіля, в наданій обліковій картці від 19.03.2014 зазначено «знятий з обліку за рішенням Вільнянського райсуду», але позивач не надав цього рішення суду, не зазначив його дати, змісту, тому взагалі не встановлена законність реалізації транспортного засобу.

Також представник відповідача вказав, що протягом розгляду справи не знайшов свого підтвердження і факт надання позичальнику фінансового інструменту, за надання якого банк нарахував позичальнику 200,69 доларів США і на цю суму нараховував відсотки за весь період в розмірі 1951, 76 доларів США. Розрахунок заборгованості містить нарахування штрафу (фіксована частина) 21, 50 доларів США та штраф (відсоток від суми заборгованості) -1368, 53 долари США, але позивач у позові чи розрахунку не послався на пункт кредитного договору, яким передбачено нарахування штрафу та не наведено формулу розрахунку, за якою було визначено саме таку суму штрафу.

Представник відповідача у письмових поясненнях заявив клопотання про застосування строку позовної давності, зазначив, що відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості останній платіж за кредитним договором ZPCAA5 від 12.11.2008 було нібито здійснено 30.11.2009, а з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся за захистом нібито порушеного права лише 08.07.2014, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Представник позивача надіслав до суду клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 06.12.2022, без його участі.

Представник відповідача надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача та відмовити у задоволенні позовних вимог, врахувавши

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини і дійшов таких висновків.

АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 12.11.2008 уклали кредитний договір № ZPCAA5. Відповідно до договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 6897,52 доларів США на термін до 07.08.2013, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

За положеннями ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладанні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Долучений до матеріалів справи кредитно-заставний договір №ZPCAA5 від 08.08.2008, додаток № 1 графік погашення кредиту №ZPCAA5 від 08.08.2008, загальна вартість кредиту, довідка про стандартні умови кредитування ПриватБанку та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, заява про продаж іноземної валюти від 08.08.2008, заява на видачу готівки № 1, підписані ОСОБА_1 , що свідчить про його досяжність сторонами згоди з усіх істотних умов договору. Підпис ОСОБА_1 не оскаржувався, клопотань про призначення почеркознавчої експертизи суду не заявлялися.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересів. Загальна позовна давність встановлено тривалістю у три роки.

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Із розрахунку заборгованості за договором № ZPCAA5 від 08.08.2008, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 11.06.2014 останній платіж відповідачем на погашення заборгованості за вказаним кредитним договором здійснено 30.11.2009, отже з цієї дати позивачу було відомо про порушення відповідачем умов кредитного договору, а тому саме з цієї дати і розпочався перебіг строку позовної давності.

Враховуючи викладене, перебіг строку позовної давності починається для позивача з дати вчинення останнього платежу відповідачем за зазначеним кредитним договором, тобто з 30.11.2009. У той же час, із позовом про стягнення коштів з ОСОБА_1 позивач звернувся 08.07.2014, тобто після спливу строку позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Представник відповідача скористався правом, передбаченим ст. 267 ЦК України, та звернувся до суду із заявою про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Відповідно до п. 1 ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства).

Виходячи з наведених обставин та відповідно до вищенаведених норм права, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 629, 634, 638, 639, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 16.12.2022.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

16.12.2022