ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4344/22 Справа № 216/6957/21 Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Кривбасвибухпром»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження згідно ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення осіб цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 10 березня 2022 року, яке ухвалено суддею Чайкіною О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 10 березня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Промислово-виробниче підприємство "Кривбасвибухпром" (надалі ПАТ «ПВП «Кривбасвибухпром»), про відшкодування моральної шкоди, яка була заподіяна тяжким ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків.

В обґрунтування доводів позовної заяви зазначив, що у період з 29.06.1981 року по 23.09.2003 рік позивач працював на посаді підривника, з 11.05.2004 року по 19.03.2014 рік на посаді майстра гірничого на вибуховій дільниці ПАТ «Промислово-виробниче підприємство» Кривбас вибухпром». 19.03.2014 року Позивач звільнився з підприємства за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію.

В листопаді 1996 року Українським науково-дослідним інститутом проммедицини Позивачу було встановлено профзахворювання: ТНТ - катаракта першої стадії обох очей. Захворювання визнане професійним.

За висновком офтальмологічно-невралгічного МСЕК Позивачу було встановлено 30% втрати працездатності, а 15.05.2007 року була встановлена стійка втрата проф. працездатності в розмірі 30% - у зв`язку з профзахворюванням безстроково.

Позивач вважає,що у зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він було порушено звичний уклад мого життя. Зазначає, що почав часто хворіти, зір з роками погіршується. Все частіше відбувається мелькання перед очима темних плям, з`явилося роздвоєння при погляді на будь-яке джерело світла, з`явилися розпливчаті обриси предметів. Такий фізичний стан примушує позивача регулярно звертатись в лікувальні заклади. Лікарі рекомендують мені окрім медикаментозного лікування їздити в оздоровчі санаторно-курортні заклади. Розмір моральної шкоди оцінює в 200 000 грн., які просить стягнути з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Промислово-виробниче підприємство» Кривбас вибухпром» на користь ОСОБА_1 , суму моральної шкоди, яка була заподіяна тяжким ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків у розмірі 120000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та на користь держави судовий збір у розмірі 1200,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить збільшити її розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості.

В мотивування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом не враховано, що у зв`язку з вказаним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, його зір стає все гіршим, з`явилось роздвоєння та розпливчасті обриси предметів.

Судом не взято до уваги, ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 30%, та вважає, що судом залишено поза увагою роз`яснення викладені в п. 3 Пленуму ВС України у Постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, та вбачається з трудової книжки, що позивач ОСОБА_2 у період з 29.06.1981 року по 26.11.2001 року працював на посаді підривника, з 26.11.2001 року по 23.09.2003 рік майстром в гірничому вибуховому цеху №5, у період з 11.05.2004 року по 19.03.2014 рік позивач працював майстром гірничим на вибуховій дільниці Публічного акціонерного товариства «Промислово-виробниче підприємство» Кривбас вибухпром». 19.03.2014 року позивача звільнено з займаної посади за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію. (а.с.9-11).

Відповідно до виписки із акта огляду № 16/6 від 21.01.1997 року позивачу було встановлено профзахворювання: ТНТ - катаракта першої стадії обох очей. Захворювання визнане професійним з втратою професійної працездатності 15% (а.с.8).

Згідно Акту від 21.11,1996 року причиною професійного захворювання є запиленість ТНТ складала 0,5 - 2,5мг/мЗ при ГДН 0,5 мг/мЗ (а.с.5-6).

Висновком МСЕК від 15.05.2007 року позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності з 21.01.2007 року, у зв`язку з виробничою травмою ТНТ початкова катаракта обох очей (професійне захворювання) безстроково (а.с.7).

Суд, частково задовольняючи позов, виходив з доведеності позовних вимог та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і пов`язане з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 21.11,1996 року причиною професійного захворювання є запиленість ТНТ складала 0,5 - 2,5мг/мЗ при ГДН 0,5 мг/мЗ.

Отже, роботодавець ПАТ «ВПВ «Кривбасвибухпром» під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та важкої праці, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому душевних страждань, виникло з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Рішення суду першої інстанції оскаржується представником позивача лише в частині визначеного судом розміру компенсації моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги позивача, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, визначено без урахування роз`яснень викладених в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер отриманого ним професійного захворювання, тривалість роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів 15 років 04 міс, відсоток втрати професійної працездатності в розмірі 30%, втрата зору обох очей. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань, вважає що визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди слід змінити та збільшити з 120 000 грн. до 150 000 грн., що відповідно положення п.п.1,3 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з Публічного акціонерного товариства "Промислово-виробниче підприємство "Кривбасвибухпром" на користь держави та збільшує цей розмірі з 1200 грн. до 1500,00 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

Крім того, з відповідача Публічного акціонерного товариства "Промислово-виробниче підприємство "Кривбасвибухпром" на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 2 250 грн. за подання позивачем апеляційної скарги (1500,00 грн. х 150%).

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 10 березня 2022 року змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства "Промислово-виробниче підприємство "Кривбасвибухпром" на користь ОСОБА_1 з 120 000 грн. до 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 10 березня 2022 року змінити, збільшивши розмір стягнутого з Публічного акціонерного товариства "Промислово-виробниче підприємство "Кривбасвибухпром" на користь держави судового збору з 1200 гривень до 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Промислово-виробниче підприємство "Кривбасвибухпром" за подання апеляційної скарги позивача на користь держави судовий збір у розмірі 2 250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 30 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: