Справа № 405/6016/21
Провадження №2/405/946/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Л.А.,

при секретарі - Гаврилюк Ю.В., Нетесі С.М., Дризі Є.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

та представника позивача ОСОБА_1 адвоката Холоденка Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу №405/6016/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Холоденко Р.В. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1018719 від 26.08.2021 року) в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з останнього на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 88 204,23 грн. Крім того, просив стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 30000 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат: судового збору в розмірі 3178,00 грн., витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000,00 грн., та витрат на проведення експертизи в сумі 2450,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач ОСОБА_1 являється власником автомобіля MERCEDES-BENZ E200 К, державний номерний знак НОМЕР_1 .

12.03.2021 року о 21 год. 30 хв. в м.Кропивницький по вул. Н. Прирічній, буд. 1, відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки Nissan Pathfinder, державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Mersedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився попереду, у зв`язку з чим транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Зазначив, що постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 02.07.2021 року (справа №405/1968/21) ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказана постанова суду набрала законної сили.

Вказав, що відповідно до експертного висновку №8-21 вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ марки MERCEDES-BENZ E200 К, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 р.в. станом на момент проведення експертної оцінки 14 березня 2021 року складає 88 204,23 грн.

Крім того, зазначив, що протиправною поведінкою відповідача позивачу спричинено також моральну шкоду, яка полягає у нервових розладах та душевних стражданнях у зв`язку з пошкодженням майна позивача. Внаслідок протиправної поведінки відповідача порушений звичний уклад життя позивача, він став роздратованим, вимушений відстоювати своє право, моральна шкода також полягає у порушенні його (позивача) права власності, оскільки він тривалий час не міг користуватися належним йому транспортним засобом.

Отже, діями відповідача ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 30000 грн.

Окрім того вказав, що у зв`язку з розглядом справи позивачем ОСОБА_1 понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 3178,00 грн., витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 10000 грн., витрати на проведення експертизи в сумі 2450 грн., та у зв`язку з наведеним, просив врахувати при вирішенні справи понесені позивачем судові витрати по справі, та стягнути їх з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 грудня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справіта призначено по справі підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Надано сторонам процесуальний строк для подання заяв по суті справи.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов, зареєстрований в суді 14.02.2022 року за вх.№3660, за яким, відповідач просив замінити його (відповідача) на належного відповідача МТСБУ, позовні вимоги, пред`явлені до нього позивачем, - не визнає, в задоволенні позовних вимог просив відмовити, стягнути з позивача на його (відповідача) користь судові витрати по справі у розмірі 2000 грн., зазначивши на обґрунтування заперечень, що у постанові від 04.07.2018 року Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 01.07.2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Таким чином, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі №6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (пункт 62). З огляду на позицію Верховного Суду, відшкодування шкоди, заподіяної ДТП, покладається на МТСБУ і позивач не може вимагати таке відшкодування з нього (відповідача). Крім того, в зв`язку з відсутністю доказів спричинення моральної шкоди, вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає. Також, поданий позивачем експертний висновок №8-21, складений ФОП ОСОБА_3 не є висновком експерта в розумінні ст. 102 ЦПК України, тому не є доказом в розумінні ст. 76 ЦПК України. ФОП ОСОБА_3 не є судовим експертом, а в п. 2.3 експертного висновку вказав, що за недостовірність висновку бере на себе тільки цивільно-правову відповідальність і звільняється від будь-якої іншої. Відповідач також зазначив, що в експертному висновку виявлено недостовірні дані, а саме: під час ДТП автомобіль позивача отримав легкий удар в задні ліві двері і вдарився об перешкоду задніми правими дверцятами, однак передній бампер, ліве переднє крило і заднє праве колесо ушкоджень в ході ДТП не отримували, та геометрія кузова порушена не була. При цьому, експерт у вартість робіт безпідставно додав роботи по передньому бамперу в сумі 420 грн., 390 грн., 150 грн., передньому лівому крилу в сумі 450 грн., 30 грн., зовнішньому лівому дзеркалу в сумі 320 грн., балансування колеса в сумі 60 грн., знімання/встановлення задніх коліс в сумі 90 грн. і 90 грн., фарбування облицювання переднього бампера в сумі 1782,51 грн., відновлення геометрії кузова в сумі 600 грн. і 600 грн., а також новий диск заднього правового колеса в сумі 13 796,64 грн. Таким чином, експерт обумовивши, що не несе відповідальності за завідомо неправдий висновок, завідомо неправдиво збільшив розмір матеріальної шкоди на 18 749,45 грн. і замість 69 454,78 грн. завідомо неправдиво сумою матеріальної шкоди вказав 88 204,23 грн. Разом з матеріальною шкодою, позивачем значно завищено розмір відшкодування витрат на правничу допомогу, яка з огляду на складність, кваліфікацію адвоката і об`єм робіт може складати максимум 4000 грн. Однак, розрахункова квитанція не містить повного найменування отримувача коштів та містить виправлення в сумі, тому не може бути прийнята як платіжний документ, що підтверджує оплату правничої допомоги.

Ухвалою суду від 10 серпня 2022 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та в його інтересах представникадвокат Холоденко Р.В., повноваження якого підтверджуються ордером серії ВА №1018719 від 26.08.2021 року, в судовому засіданні підтримали позов з підстав, зазначених у ньому, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, судом повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, при цьому, подав до суду клопотання, зареєстроване судом 27.10.2022 року за вх. № 20872, в якому, у зв`язку з перебуванням його (відповідача) задіяним в територіальній обороні та призначенням на цілодобове чергування, просив зупинити розгляд справи до закінчення бойових дій, чи (або) відкласти розгляд справи на іншу дату, про що повідомити його додатково, доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання відповідачем до клопотання не надано. При цьому, суд зауважує, що зазначене клопотання відповідачем подано особисто до канцелярії суду, та, крім того, судом відзначається, що відповідачем ОСОБА_2 клопотання про зупинення розгляду справи чи (або) відкладення судового засідання аналогічного змісту подавалися і раніше в судові засідання та в подальшому відповідач жодним чином не підтвердив поважність причин своєї неявки в призначені судом судові засідання.

Окрім того, суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасника справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд також зауважує, що частиною 3 статті 83 ЦПК України передбачено, що відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, в якій вона є стороною.

Окрім зазначеного, відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

З огляду на викладене вище, враховуючи обізнаність відповідача про розгляд справи, в якій він є відповідачем, приймаючи також до уваги, що відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, та не доведено суду шляхом подання належних доказів поважності причин його неявки в призначені судом судові засідання, на підставі чого суд вважає можливим розгляд справи за відсутності в судовому засіданні належним чином повідомленого відповідача та на підставі наявних у справі матеріалів та доказів, поданих учасниками справи.

Заслухавши позивача та його представника, враховуючи зміст поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України, серед яких, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.8, п. 9 ч.2 ст.16 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову, - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та обґрунтування необхідності його захисту.

Тлумачення вказаних процесуальних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Крім того, визначаючи розподіл тягаря доведення у даній цивільній справі, суд прийшов до переконання про необхідність застосування до спірних правовідносин правила частини 3 ст.12 ЦПК України, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У розумінні наведеного правила необхідно враховувати також правило частини 6 ст.81 ЦПК України, згідно з яким доказування не може гуртуватися на припущеннях, і саме таке розуміння процесуального закону найбільшою мірою відповідатиме засадничим принципам цивільного процесу: принципам змагальності сторін та диспозитивності цивільного процесу.

Предметом доказування у даній справі є встановлення наявності/відсутності підстав для стягнення майнової та немайнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у заявленому позивачем розмірі.

З огляду на зазначені положення процесуального Закону судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, та не заперечувалося учасниками справи, що 12.03.2021 року о 21.30 год. в м. Кропивницький по вул. Н. Прирічній, буд. 1, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Nissan Pathfinder, державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Mersedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, тим самим ОСОБА_2 порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України.

Зазначені факти встановлені постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 02.07.2021 року (справа № 405/1968/21), яка 19.10.2021 року набрала законної сили, та якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, порушення відповідачем ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, зокрема, п.п. 12.1, 13.1 ПДР, що спричинило ДТП, та винуватість відповідача встановлено постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 02.07.2021 року, тому, з урахуванням положень ч.6 ст.82 ЦПК України, ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають.

Тим самим, внаслідок ДТП, з вини відповідача ОСОБА_2 , був пошкоджений автомобіль Mersedes Benz Е200 К, державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності.

Відповідно до схеми місця ДТП, яка мала місце 12.03.2021 року, за участю транспортних засобів Mersedes Benz Е200 К, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та Nissan Pathfinder, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , зазначено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих в ДТП, і, зокрема, транспортний засіб Mersedes Benz Е200 К, державний номерний знак НОМЕР_1 внаслідок ДТП отримав пошкодження задніх правих та лівих дверей, правого заднього крила та передніх лівих дверей.

Крім того, встановлено, що на час ДТП відповідач ОСОБА_2 не мав обов`язкового полісу ОСЦПВ.

Крім того, з метою встановлення розміру спричиненого матеріального збитку позивачем було проведено оцінку пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки Mersedes Benz Е200 К, державний номерний знак НОМЕР_1 , про що ФОП, оцінювачем, експертом-автотоварознавцем Лісничим М.І. (сертифікат №686/19 суб`єкта оціночної діяльності від 02 вересня 2019 року, терміном дії до 02 вересня 2022 року), 14.03.2021 року складено експертний висновок №8-21 про експертну оцінку легкового автомобіля марки MERCEDES-BENZ Е200 К, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .

Відповідно до зазначеного експертного висновку №8-21, виконаного експертом Лісничим М.І., який обізнаний про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ марки Mersedes Benz Е200 К, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, станом на момент проведення експертної оцінки 14 березня 2021 року складає 88 204,23 грн., та яка визначається як сума вартості відновленого ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ Сврз та величини ВТВ станом на 14.03.2021 року. Стан КТЗ: пошкоджений, потребує відновлювального ремонту з заміною, ремонтом та пофарбуванням пошкоджених складників.

Крім того, згідно з актом огляду транспортного засобу № НОМЕР_1 від 14.03.2021 року (Додаток №3 до Експертного висновку №8-21), суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 виявлено пошкодження транспортного засобу Mersedes Benz Е200 К, державний номерний знак НОМЕР_1 , пов`язані з подією, які є аналогічними пошкодженням, зазначеним у схемі місця ДТП від 12.03.2021 року.

Окрім того, в експертному висновку також зазначено, що під час візуального огляду та органометричного дослідження встановлено, що КТЗ має пошкодження, що виникли під час пригоди, що сталася 12.03.2021 року, внаслідок механічного контакту іншого КТЗ з досліджувальним КТЗ, виникли порушення геометричних розмірів форм з пошкодженням деформацією, розривом, вм`ятинами, подряпинами задньої частини автомобіля, а саме: пошкоджені потребують заміни: 1781 двері задні ліві, 1782 двері задні, праві, 1810 ущільнювач двері задньої правої, 1878 замок двері задньої правої, 1983 - декоративна накладка двері задньої лівої, 3560-крило заднє праве, 3678- підкрилок правий, 9552- диск колеса заднього правого; пошкоджені-потребують ремонту: 3481- крило заднє ліве (органометрична площа пошкодження 25х25 см., пошкодження розташовано в районі з`єднини, виконаної зварюванням, на геометрично складній поверхні змінної кривини, доступ до пошкодження утруднений); 4162-колісна арка задня права зовнішня (органометрична площа пошкодження 40х15 см., пошкодження розташовано на геометрично складній поверхні змінної кривини, доступ до пошкодження утруднений). Автомобіль отримав перекіс прорізу дверей задніх лівої та правої. Автомобіль підлягає розбиранню та збиранню для усунення перекосу, заміни, ремонту та пофарбуванню пошкоджених складників.

Зазначені обставини підтверджені даними експертного висновку №8-21 про експертну оцінку легкового автомобіля марки MERCEDES-BENZ Е200 К, державний номерний знак НОМЕР_1 від 14.03.2021 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , ремонтною калькуляцією № НОМЕР_1 від 14.03.2021 року (Додаток №1), фототаблицями до звіту (Додаток №8).

У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц зроблено висновок, що визначення розміру матеріального збитку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Згідно зі ст.ст. 7, 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до частини другої статті 32 цього Закону оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Крім того, механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092.

Відповідно до пункту 1.3 Методики її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ (пункт 1.4 Методики).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників); відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (пункт 2.4 Методики).

Пунктом 3.9 Методики передбачено, що фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників.

Згідно з пунктом 4.3 Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ.

Суд зауважує, що з наданих позивачем доказів судом встановлено факт пошкодження автомобіля позивача ОСОБА_1 в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 12.03.2021 року; належність автомобіля позивачу; вина водія (відповідача) ОСОБА_2 в ДТП, яка мала місце 12.03.2021 року, і відповідно в заподіянні шкоди.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (діяльністю, пов`язаною з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, тощо) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідач ОСОБА_2 на момент ДТП, яка мала місце 12.03.2021 року, мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_4 , що вбачається зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.03.2021 року, також вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована.

З огляду на зазначене, суд вважає, що розмір матеріальної шкоди, завданої позивачеві, підтверджується наданим суду експертним висновком суб`єкта оціночної діяльності, при цьому, суд також враховує, що відповідач при судовому розгляді справи не довів суду інший розмір прямого збитку чи фактичних витрат та не спростував експертний звіт №8-21 про експертну оцінку легкового автомобіля марки Mersedes Benz Е200 К, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , а так само розмір матеріального збитку, визначеного позивачем, шляхом подання суду відповідних належних та допустимих доказів.

З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 88 204,23 грн. є доведеними, на підставі чого на користь позивача у зв`язку з пошкодженням внаслідок ДТП, яка мала місце 12.03.2021 року, транспортного засобу Mersedes Benz Е200 К, державний номерний знак НОМЕР_1 , підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 матеріальна шкода, визначена оцінювачем у експертному висновку №8-21 про експертну оцінку легкового автомобіля Mersedes Benz Е200 К, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , від 14.03.2021 року, в розмірі 88 204 грн. 23 коп.

Позивачем ОСОБА_1 також понесено витрати в розмірі 2 450 грн. за проведення експертної оцінки легкового автомобіля марки Mersedes Benz Е200 К, державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому, як вбачається з акту прийому-передачі виконаних робіт від 14.03.2021 року, складеного виконавцем Лісничим М.І., з одного боку, та платником ОСОБА_1 , з другого боку, про те, що складено звіт про експертну оцінку з визначення вартості відновлювального ремонту, вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначення ринкової (дійсної) вартості аварійно пошкодженого КТЗ (після моменту ДТП ) марки MERCEDES-BENZ E200 К, державний номерний знак НОМЕР_1 , власник ОСОБА_1 (звіт №8-21) виконано в повному обсязі, якісно та в встановлений строк, вартість оцінки виїздом та від місця огляду складає 2450,00 грн., які були сплачені ОСОБА_1 , що підтверджується розрахунковою квитанцією серії ЛВАК №704667 від 14.03.2021 року, відповідач ОСОБА_2 , в свою чергу, не звертався під час розгляду справи з запереченнями стосовно неспівмірності заявлених позивачем витрат за проведення оцінки колісного транспортного засобу, на підставі чого зазначений розмір витрат за проведення оцінки колісного транспортного засобу підлягає стягненню в розмірі 2 450,00 грн. з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 .

При цьому, щодо заперечень відповідача ОСОБА_2 , викладених у відзиві на позов, що відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду має МТСБУ, суд зауважує наступне.

Так, зокрема, на підставі ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якою передбачено відшкодування шкоди за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, учасники ДТП могли звернутися до МТСБУ з заявою про належне відшкодування оціненої шкоди.

Спеціальним Законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до пунктів 34.1, 34.2 статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Положеннями абзаців 1-2 п. 39.1 ст. 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" закріплено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Підпунктом а) п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і, з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з пп. 38.2.1. п. 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

З огляду на викладене, враховуючи доведеність вини відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, який керував належним йому транспортним засобоммарки Nissan Pathfinder, державний номерний знак НОМЕР_2 , відсутність на час ДТП страхування цивільно-правової відповідальності відповідача, з урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів, підтверджуючих здійснення Моторним (транспортним) страховим бюро України виплат на відшкодування позивачу ОСОБА_1 заподіяної шкоди , а також в контексті правовідносин, які склались в даній справі, враховуючи, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, з метою і як найкращого захисту порушених прав позивача, який протягом тривалого часу з моменту ДПТ, яка мала місце 12.03.2021 року, не отримав відшкодування завданих збитків, суд вважає, що право потерпілого на повне відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди не була застрахована.

Окрім того, позивачем ОСОБА_1 пред`явлено також позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 30 000 грн., які підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі ( п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди ( п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пленум Верховного Суду України у п.3 Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнавпозивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України).

Крім того, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Тим самим, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.

При визначені розміру моральної шкоди, заподіяної позивачу ОСОБА_1 , суд враховує те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.03.2021 року за участю водія транспортного засобу марки Nissan Pathfinder, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , яким було допущено порушення ПДР України, був пошкоджений автомобіль Mersedes Benz Е200 К, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , при цьому, позивач, не зі своєї вини, ставши учасником ДТП, зазнав душевних переживань та емоційних хвилювань, як в момент ДТП, а також у зв`язку з пошкодженням його майна та неможливістю протягом тривалого часу користуватися ним за його призначенням, порушення звичайних життєвих зв`язків, - знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, при цьому, зазначені позивачем підстави для відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими та доведеними, та, в свою чергу, відповідачем, - не спростовані.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOVv. BULGARIA, №68490/01, параграф 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

При цьому, розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз`яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», факт заподіяння моральної шкоди пов`язується не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Враховуючи наведене, а також враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу душевних страждань, тривалості негативних наслідків морального характеру, керуючись ступенем доведеності нанесених позивачу моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід визначити в розмірі 3 000 грн. 00 коп., який, на переконання суду, буде адекватним моральним стражданням позивача.

Крім того, вирішуючи в порядку ст. 141 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами, судом відзначається, що позивачем ОСОБА_1 заявлені судові витрати у справі, з яких: 3 178 грн. судовий збір та 10 000 грн. витрати на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

При цьому, при зверненні до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди в розмірі 88 204, 23 грн. та 2 450, 00 грн., а також 30 000 грн. відповідно, позивач з урахуванням ставок судового збору, визначеними в Законі України «Про судовий збір» станом на 2021 рік повинен був сплатити за вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди по 1% відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, за вимогу про стягнення матеріальної шкоди судовий збір в розмірі 908 грн.; за вимогу про стягнення моральної шкоди судовий збір в розмірі 908 грн., а всього 1 816 грн., при цьому, позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 3 178 грн., що підтверджується квитанціями від 13.08.2021 на суму 908 грн. та на суму 2 270 грн. відповідно, на підставі чого та відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Крім того, відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 1 816 грн. 00 коп.

Окрім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Крім того, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відтак, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.

Судом відзначається, що відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 26.07.2021 року, укладеного між адвокатом Холоденком Р.В. (сторона-1) та ОСОБА_1 (сторона-2), за умовами якого сторона-2 доручає, а сторона-1 приймає на себе зобов`язання надання правової допомоги та представництво інтересів з питань стягнення матеріальної та моральної шкоди, внаслідок ДТП.

Пунктом 2.2 вказаного договору визначено, що сума гонорару становить 10 000 грн.

Також позивачем долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВА №1018719 від 26.08.2021 року та розрахункову квитанцію серії ААА №002513 від 26.07.2021 року про оплату за договором від 26.07.2021 року на суму 10 000 грн.

Однак, враховуючи відсутність належних доказів, зокрема, акту приймання-передачі наданих послуг, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також загального розрахунку понесених витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 88 204 (вісімдесят вісім тисяч двісті чотири) грн. 23 коп., 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. у відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди, та витрати з визначення вартості матеріального збитку в розмірі 2 450 (дві тисячі чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір в розмірі 1 816 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова