У Х В А Л А

Іменем України

12.12.2022 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Вінницької обласної прокуратури про оскарження бездіяльності відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 21.11.2022 року звернувся до суду з цим позовом із вимогами визнати його право на виконання вимог ст.2 КПК України про швидке, неупереджене слідство; зобов`язати відповідачів припинити бездіяльність, яка порушує це його право ст.2 КПК України; оглянути (переглянути) рішення №130/1161/20 з ЄДРСР та докази, що знаходяться там; стягнути з відповідачів на його користь 50000 грн моральної шкоди за навмисне знущання з 75-річної особи, якою він є. Підставами власних позовних вимог вказав те, що упродовж 6 років здійснюють досудове розслідування криміального провадження №0000020 від 12.08.2016 року, в межах якого усі постанови слідчих та прокурорів про закриття провадження було скасовано судом за невиконання вимог КПК України.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 24.11.2022 року залишено даний позов без руху та надано позивачу для усунення недоліків семиденний строк з дня отримання копії ухвали.

06.12.2022 року позивач ОСОБА_1 на усунення недоліків позовної заяви подав до суду позовну заяву в новій редакції, а саме звернувшись з позовом до директора Структурної одиниці "Жмеринські електричні мережі" ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди із вимогами визнати, що у рішенні Жмеринського міськрайонного суду в справі №130/131/22 зазначено належність відповідача в особі Структурної одиниці "Жмеринські електричні мережі"; визнати, що у рішенні Жмеринського міськрайонного суду №130/1500/22 за тими самими предметом та підставами позову зазначено неналежність того самого відповідача; визнати порушення його прав, зазначених у ПРЕЕ, кодексах системи розподілу та передачі електричної енергії, які забороняють відключати споживачам за умов розгляду судових спорів; стягнути на його користь з відповідача 300000 грн моральної шкоди за невиконання законів України.

Відповідно до ч.3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 09.07.2020 року в справі № 922/404/19 , позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві.

Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог.

З даного аналізу випливає, що у разі подання позивачем клопотання (заяви), направленого на одночасну зміну предмета і підстави позову, суд з урахуванням конкретних обставин повинен відмовити в задоволенні такого клопотання (заяви).

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд у постанові від 26.05.2020 року в справі №908/299/18, вказавши, що зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога; при цьому одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Позивач ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху подав позовну заяву у новій редакції, змінивши особу відповідача та заявив до останнього нові вимоги, які є відмінними за предметом спору та підставами позову у співставленні з первісною позовною заявою.

Таким чином, встановлено, що позиваче у поданій заяві одночасно предмет і підставу позову, що суперечить вимогам ч.3 ст.49 ЦПК України.

Вказані дії позивача ОСОБА_1 не є способом усунення виявлених судом недоліків позовної заяви та не звільняють позивача заздалегідь від обов`язку виконання вимог ухвали суду від 24.11.2022 року.

У відповідності до вимог ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, подана позовна заява у новій редакції не може вважатися належним усуненням недоліків первісного позову, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.185 ЦПК України, такі недоліки повинні бути усунуті саме у спосіб, який вказаний судом, а тому суддя прийшов до висновку, що позов з визначених законом підстав слід повернути позивачу, що у свою чергу не перешкоджає повторному зверненню до суду після усунення недоліків, які зумовили повернення позовної заяви.

Повертаючи позовну заяву, суд об`єктивно враховує практику Європейського суду з прав людини, щодо можливості обмеження права на суд, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав; тобто, реалізація права на суд однією із сторін спору має відбуватись таким чином, щоб не порушувати права іншої сторони (п.59 Рішення в справі "Де Жуфр де ла Прадель проти Франції", п.28 Рішення в справі "Станєв проти Болгарії").

Керуючись ст. 49, 175, 177, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та Вінницької обласної прокуратури про оскарження бездіяльності та відшкодування моральної шкоди, вважати неподаною та повернути її позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.