Справа № 183/9075/21
№ 2/183/2095/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Пащенко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про:

-визнання за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом, права власності на земельну ділянку площею 0,05668 га та садовий будинок АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ,

встановив:

позивач звернулась до суду з зазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_2 , про що 04 вересня 2012 року в книзі реєстрації смертей зроблено запис № 745 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського управління юстиції у Дніпропетровської області та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 04 вересня 2012 року. Після смерті ОСОБА_2 позивач прийняла спадщину, як спадкоємець, що постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та, протягом встановленого законом строку, не заявив про відмову від неї. Інші спадкоємці відмовились від спадщини на користь позивача після смерті ОСОБА_2 . Позивач звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,05668 га та садовий будинок АДРЕСА_1 , але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності за померлим. Означену відмову позивач вважає такою, що порушує її права, як спадкоємця, а тому звернулася із позовом до суду.

Ухвалою судді від 30 грудня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, витребувано докази спадкову справу після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Докази отримано 20 січня 2022 року.

Ухвалою суду від 01 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні 27 червня 2022 року долучено докази, подані представником позивача до початку розгляду справи по суті.

Позивач до суду не з`явилась, надавши заяву, в якій підтримала позов та просила його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Подав заяву, в якій просив вирішити справу на розсуд суду та позов розглянути у відсутність представника.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, 13 травня 2022 року до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

У відповідності до засвідченої позивачем копії свідоцтва про шлюб, 13 січня 1968 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб /а.с.7/.

Згідно з засвідченою позивачем копією договору купівлі продажу від 25 лютого 2000 року № АВІ № 660967, засвідченого державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори 25 лютого 2000 року за № 1-362 та зареєстрованого в Новомосковському БТІ 25 лютого 2000 року за № 44-Д/1ст.44 ОСОБА_1 , діючи від імені ОСОБА_3 на підставі доручення, посвідченого райдержнотконторою за р. № 1-662 від 19 липня 1999 року, продала ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,0568 га, розміщену: с/т «Дружба» /Решкут/ Вільнянської с/ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що належала продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДПН в 000774 від 10 січня 1995 року /а.с.8/.

Відповідно до засвідченої позивачем копії договору купівлі продажу від 25 лютого 2000 року № АВІ № 660966, засвідченого державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори 25 лютого 2000 року за № 1-360 та зареєстрованого в Новомосковському БТІ 25 лютого 2000 року за № 44-Д/1ст.44 ОСОБА_1 , діючи від імені ОСОБА_3 на підставі доручення, посвідченого райдержнотконторою за р. № 1-662 від 19 липня 1999 року, продала ОСОБА_2 садовий будинок А, цегляний, під номером АДРЕСА_1 , що належав продавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Вільнянською с/радою від 24 лютого 2000 року та зареєстрованого в БТІ за № 40. Будинок складається з Садового будинку, гаражу-навісу Б, житловою площею 10,80 кв.м., загальною площею 17,40 кв.м. /а.с.9/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що 04 вересня 2012 року в книзі реєстрації смертей зроблено запис № 745 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського управління юстиції у Дніпропетровської області та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 04 вересня 2012 року /а.с.6/.

З отриманої судом копії спадкової справи вбачається, що:

26 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 /а.с.28/;

ОСОБА_4 , вказана, як донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 /а.с. 30, зворот/;

ОСОБА_5 , вказана як племінниця ОСОБА_2 , 06 лютого 2013 року подала заяву про прийняття спадщини /а.с. 31/;

06 березня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 на частину квартири АДРЕСА_2 /а.с.32/;

06 березня 2013 року нотаріусом прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через не надання документів на підтвердження виникнення права власності померлого на майно /а.с.32, зворот/;

21 вересня 2013 року ОСОБА_1 повторно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 на частину квартири АДРЕСА_2 /а.с.35/;

21 вересня 2013 року нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 1-1212 та № 1-1213 відповідно до яких ОСОБА_1 є спадкоємицею майна ОСОБА_2 щодо: частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 /а.с.41/ та грошового внеску /а.с.43/.

У відповідності до засвідченої позивачем копії листа КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» ДОР від 22 червня 2022 року № 1272/22, відповідно до інвентаризаційної справи, вилученої правоохоронними органами в НРКП БТІ «Інвентаризатор» та повернутої до КП «НМБТІ» ДОР, станом на 29 грудня 2012 року власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу садового будинку від 25 лютого 2000 року, зареєстрованого в реєстрі № 1-360 та зареєстрованого Новомосковським БТІ за реєстровим номером об`єкта нерухомого майна 40-Д11, дата реєстрації 25 лютого 2000 року. Власником земельної ділянки, загальної площі 0,0568 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, на території Вільненської сільської ради, с/т «Дружба», діл.117 с ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 лютого 2000 року, зареєстрованого в реєстрі № 1-362 та зареєстрованого Новомосковським БТІ за реєстровим номером об`єкта нерухомого майна 44-Д11, дата реєстрації 25 лютого 2000 року.

Згідно з наданою позивачем Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 303400765 від 23 червня 2022 року, зареєстроване право власності на: будинок, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - відсутнє; земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 відсутнє.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з такого.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ст. 1273 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч. 2 ст. 1274 ЦК України).

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Разом з тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Згідно з положеннями пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, оскільки наданими суду доказами в своїй сукупності підтверджується факт набуття ОСОБА_2 , на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених нотаріально та зареєстрованих в БТІ, права власності на будинок та земельну ділянку, відсутність державної реєстрації у встановленому на момент звернення до нотаріуса порядку права власності на майно, набуте у власність померлим, позивач, як спадкоємець за законом першої черги має право на набуття права власності на спадкове майно. Внаслідок чого, позовна заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268, 281-282, 319 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0568 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, право власності на садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

Відповідач: Губиниська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області; ; місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 16, смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області.

Третя особа: Новомосковська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ; ; місцезнаходження: вул. Паланочна, буд. 5, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ.

Суддя Д.О. Парфьонов