07.12.2022 Справа № 756/7237/22
Унікальний номер 756/7237/22
Номер провадження 2/756/4420/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м.Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Яковлева О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з АТ «Універсал Банк» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 37 487,43 грн. та судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 30 листопада 2017 року між АТ «Універсал Банк» та ним підписано Анкету - заяву до Договору про надання банківських послуг з метою отримання банківських послуг, а саме користування продуктом «Monobank». Відповідно до умов Договору відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 80000,00 грн на поточний рахунок.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року (справа № 753/2326/21), яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» у розмірі 91147,92 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Колегія суддів не погодилася із висновком суду першої інстанції щодо стягнення заборгованості у розмірі 91147,92 грн. Вважає, що суд стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом не врахував, наданий банком розрахунок заборгованість за період з 03 лютого 2018 року по 02 листопада 2020 року та розмір фактично отриманого кредиту 91147, 92 грн та внесків відповідача на погашення кредиту 113460,82 грн, з яких 75973,39 грн сплачено на погашення відсотків. З наданого банком розрахунку, частину повернутих коштів банк безпідставно зарахував на погашення процентів та пені, що невірно, оскільки вказаний банком розмір процентів та пені не обумовлений договором і не може бути застосований.

Посилаючись на мотиви постанови суду апеляційної інстанції, позивач вважає, що АТ «Універсал Банк» безпідставно набув грошові кошти, що належать йому у розмірі 37487,43 грн, які були помилково зараховані на погашення відсотків за користування кредитом та пені, тому просить стягнути їх на свою користь на підставі п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 вересня 2022 року справу передано на розгляд головуючому судді Шролик І.С.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 вересня 2022 року відкрито спрощене провадження по справі та призначено до судового розгляду.

Не погоджуючись з пред`явленими позивачем вимогами, 02 листопада 2022 року представник відповідача - адвокат Яковлев О.С. в порядку ст. 178 ЦПК України, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 31 жовтня 2017 року позивач підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, у відповідності до п. 2 якої погодився з тим що ця Анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить Договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 3 Анкети - заяви, підписанням цього договору клієнт підтверджує, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірних у мобільному додатку, вони клієнту зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, клієнт беззаперечно погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Клієнт погоджується з тим, що про зміну доступного дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє його шляхом надсилань повідомлень у мобільний додаток.

Згідно п. 10 Анкети - заяви, позичальник надає право та доручає банку здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків, відкритих у банку, без додаткових розпоряджень позичальника, для погашення будь-яких інших зобов`язань позичальника перед банком, що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому.

На дату підписання Анкети-заяви ОСОБА_2 отримав у мобільному додатку Умови і Правила, Тарифи із повною інформацією щодо надання банківських послуг за цим продуктом і був з такими документами ознайомлений та мав примірники.

Сам позивач у позовній заяві наголошує, що між ним та АТ «Універсал Банк» укладено договір, він отримав платіжну картку та користувався коштами в межах кредитного ліміту та взагалі банківськими послугами на умовах укладеного договору.

Обставини справи свідчать про досягнення мети укладання Договору про надання банківських послуг з боку клієнта, оскільки він здати укладання ним правочину користувався послугами банку, зокрема використовуючи платіжну картку, що є доказом відсутності факту порушення його права. Сторони при укладанні договору визначили та погодили саме такий порядок надання та обслуговування кредиту, а позивач намагається ввести суд в оману, стверджуючи, що банк штучно збільшив кредитний ліміт.

Нарахування та списання відсотків здійснено відповідно до умов укладеного Договору, який є чинним його не визнано недійсним, розірваним чи припиненим.

Позивач ОСОБА_2 безпідставно стверджує, що ним переплачено грошові кошти банку в розмірі 37 487,43 грн. При цьому дані суми не підтверджені жодним належним, допустимим та достовірним доказом та ґрунтується лише на припущеннях. Всупереч тлумаченням позивача, в постанові Київського апеляційного суду не встановлено факту безпідставного набуття банком грошових коштів у сумі 37487,43 грн, що належали ОСОБА_2 . В постанові міститься висновок лише щодо відсутності підстав для задоволення позову АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 у справі № 753/2326/21. З цих підстав просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позивачем вимоги та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві.

Вислухавши думку представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30 листопада 2017 року ОСОБА_2 особисто звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету- заяву до Договору про надання банківських послуг від 30 листопада 2017 року, в якій зазначено, що Анкета - заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту па паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписанням цього договору клієнт підтверджує, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірних у мобільному додатку, вони клієнту зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, клієнт погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Клієнт погоджується з тим, що про зміну доступного дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє його шляхом надсилань повідомлень у мобільний додаток.

В пунктах 5 та 6 зазначеної анкети позивач підтвердив та засвідчив, що вся інформація та документи надані ним Банку, в тому числі через мобільний додаток є повними й достовірними. Також позичальник засвідчив генерацію ключової пари особистим ключем, що використовується ним для накладання електронно-цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій згідно з Договором.

Відповідно до п. 10 Анкети-заяви позичальник надає право та доручає банку здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у банку, без додаткових розпоряджень, для погашення будь-яких інших грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов Договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому з банком.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року (справа № 753/2326/21) стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30 листопада 2017 року у розмірі 91 147,92 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для стягнення з банку на користь позивача, як позичальника грошових коштів сплачених в рахунок погашення кредитних зобов`язань у сумі 37487,43 грн, як безпідставно отриманих.

Згідно ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих кому за законом надані відповідні пільги.

Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг у відповідності із частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі умов кредитного договору позивач ОСОБА_2 отримав у відповідача платіжну картку користувався коштами в межах кредитного ліміту та банківськими послугами на умовах укладеного договору.

Посилаючись на постанову Київського апеляційного суду, позивач стверджує, що ним було отримано від відповідача кредитних коштів на загальну суму 91147,92 грн., а внесено на рахунок на погашення кредиту 113460,82 грн., з яких 75973,39 грн. сплачено на погашення відсотків. Враховуючи різницю між погашеними коштами та тілом кредиту становить 37487, 43 грн, яку просить стягнути на свою користь як переплачену і помилково зараховану банком на погашення відсотків за користування кредитом та пені.

Проте, з виписки по рахунку за період з 30 листопада 2017 року по 03 квітня 2022 року та розрахунку заборгованості по кредиту станом на 26 жовтня 2022 року вбачається, що за спірний період позичальником використано (отримано/перераховано/списано) кредитних коштів на загальну суму 256 599,69 грн. У той час як за спірний період позивачем внесено на рахунок (поповнено) всього на загальну суму 183116,60 грн. В той час як за спірний період позичальником внесено на рахунок (поповнення) всього на загальну суму 154 477, 65 грн.

Суд вважає слушними заперечення відповідача, що постановою Київського апеляційного суду не встановлений факт безпідставного набуття АТ «Універсал Банк» грошових коштів у сумі 37487,43 грн, що належали ОСОБА_2 . В постанові міститься висновок про відсутність підстав для задоволення позову АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 у справі № 753/2326/21. Окрім того, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ч.3 ст.367 ЦПК України не прийняв до уваги, як доказ деталізовану виписку по картковому рахунку, оскільки ці докази не були подані та не досліджувались судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зазначено, що преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Зокрема, відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на необхідність застосування до даних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України, згідно якої, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У Постанові від 23 грудня 2020 року по справі № 184/2049/16 Верховний Суд також зазначив, що відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Оскільки в даному випадку між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані Договором від 30 липня 2017 року, це виключає можливість застосування до них положень ст. 1212 ЦК України.

Правовідносини, які існують між сторонами є наслідком укладеного Договору про надання банківських послуг від 30 листопада 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення коштів не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує положення ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що при відмові в задоволенні позовних вимог судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, ст. 526, 543, 553, 633, 634, 639, 1054, 1212 ЦК України, та керуючись ст. 9-14, 19, 81, 82, 89, 267 ЦПК України, суддя

ВИРИШІВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення коштів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 грудня 2022 року.

Суддя І.С. Шролик