Справа № 132/1588/22
Провадження № 2/132/557/22
РІШЕННЯ

Іменем України

"29" грудня 2022 р. Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання ГОРДІЄНКО А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 132/1588/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2022 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернулося ТОВ «ФК «Паріс» із вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь 3% річних в сумі 5215грн.99коп. та 11701грн.22коп. індексу інфляції, а також відшкодувати понесені ним витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування зазначених вимог зазначило, що 31.07.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 004-01055-310713, за умовами якого, Банк надав Позичальнику кредит, а останній зобов`язався його повернути, сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за вищевказаним Кредитним договором, 04.08.2017 року Калинівським районним судом Вінницької області у цивільній справі №132/1700/17, було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за Кредитним договором № 004-01055-310713 від 31.07.2013 року в сумі 57955грн.45коп. 23.04.2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» був укладений договір про відступлення прави вимоги № 2230/К, згідно умов якого, правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» стало ТОВ «ФК «Паріс», зокрема і за Кредитним договором №004-01055-310713 від 31.07.2013 року. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 16.09.2020 року у цивільній справі № 132/1700/17, змінено сторону виконавчого провадження (стягувача) АТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «ФК «Паріс». ОСОБА_1 в добровільному порядку рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 04.08.2017 року у цивільній справі № 132/1700/17, не виконано, а тому на суму боргу 57955грн.45коп., яку стягнуто судовим рішенням, на підставі ст.625 ЦК України нараховано 3% річних в сумі 5215грн.99коп. за період з 14.01.2019 року по 13.01.2022 року, та 11701грн.22коп. інфляційних втрат за період з 14.01.2019 року по 13.01.2022 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2022 року, вказаний позов переданий на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 04.08.2022 року відкрив за ним провадження, визначивши здійснити його розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явися, надавши заяву, де просить справу розглянути в його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не надано, клопотань про їх витребування/долучення тощо не заявлено.

У протилежному випадку відкладення розгляду справи без відповідних об`єктивних підстав та пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя, може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи.

Суд враховує, що відповідно до частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

З урахуванням завдань цивільного судочинства та розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача.

Згідно частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За наявності існуючих умов, передбачених в частині першій статті 280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків.

Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 31.07.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 була укладена кредитна угода № 004-01055-310713, відповідно до умов якої, Банк надав Позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на суму 35400грн.00грн. на умовах, передбачених цією Угодою, а Позичальник зобов`язався його повернути, сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі.

ПАТ «Дельта Банк» свої зобов`язання за укладеної Кредитною угодою № 004-01055-310713 від 31.07.2013 року виконало, відкривши ОСОБА_1 картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті, та встановивши ліміт Кредитної лінії у розмірі 35400грн.00грн., натомість останній в порушення взятих на себе зобов`язань щодо повернення отриманих коштів та сплати процентів за користування Кредитною лінією, свої зобов`язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість по кредиту у сумі 56355грн.45коп.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 04.08.2017 року у справі №132/1700/17 (провадження № 2/132/782/17) за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитною лінією, яке в передбаченому законом порядку набуло законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за Кредитною лінією № 004-01055-310713 від 31.07.2013 року, у розмірі 56355грн.45коп.

23.04.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» був укладений Договір про відступлення права вимоги № 2230/К, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ФК «Паріс» належні Банку, а ТОВ «ФК «Паріс» набув права вимоги Банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами тощо), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 16.09.2020 року у справі № 132/1700/17 (провадження № 2-і/132/1/20) за заявою ТОВ «ФК «Паріс», заінтересовані особи ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, яка в передбаченому законом порядку набула законної сили, замінено у цивільній справі №132/1700/17, сторону виконавчого провадження (стягувача) ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Паріс».

13.01.2022 року за вих.№ 15587, ТОВ «ФК «Паріс» на адресу ОСОБА_1 направило вимогу про необхідність погашення протягом тридцяти календарних днів з моменту отримання цієї вимоги, суми боргу у розмірі 56355грн.45коп., з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 5215грн.00коп., та інфляційних втрат за весь час прострочення у розмірі 11701грн.22коп., за період з 14.01.2019 року по 13.01.2022 року.

Згідно розрахунку заборгованості від 18.07.2022 року, заборгованість ОСОБА_1 по трьом відсоткам річних від простроченої суми за користування грошовими коштами та інфляційних втрат за весь час прострочення за період з 14.01.2019 року по 13.01.2022 року, становить: 5215грн.00коп. (три відсотки річних); 11701грн.22коп. (інфляційні втрати).

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотків річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три відсотки річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три відсотки річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Таким чином, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

За змістом частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням зазначеного, суд визнає такими, що не підлягають доказуванню обставини виникнення зобов`язання у ОСОБА_1 перед АТ «Дельта Банк» та суму заборгованості, оскільки такі обставини встановлені рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 04.08.2017 року у справі № 132/1700/17 (провадження № 2/132/782/17), а також обставини виникнення у ТОВ «ФК «Паріс» прав АТ «Дельта Банк» у даному зобов`язанні на підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 16.09.2020 року у справі № 132/1700/17 (провадження № 2-і/132/1/20).

Дослідивши надані позивачем докази на предмет їх належності, достовірності і достатності у взаємозв`язку та в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, відомостей про повне чи часткове виконання зобов`язання за рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 04.08.2017 року у справі № 132/1700/17 (провадження № 2/132/782/17), суду не надано, розрахунок заборгованості за зобов`язанням є обґрунтованим та не спростований відповідачем.

Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В зв`язку із повним задоволенням позовних вимог, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, судові витрати позивача у виді судового збору, понесені ним при звернені до суду з цим позовом 2481грн.00коп., підлягають стягненню з відповідача. Заяв про розподіл інших видів судових витрат не надійшло.

Виходячи із викладеного, керуючись ст.ст. 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (03150, місто Київ, Печерський район, вулиця Велика Васильківська, будинок № 77-А, ) три відсотки річних в сумі 5215грн.99коп. та інфляційні втрати у розмірі 11701грн.22коп, а всього 16917грн.21коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (03150, місто Київ, Печерський район, вулиця Велика Васильківська, будинок № 77-А, ) документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2481грн.00коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя