У Х В А Л А

30 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 456/2635/21

провадження № 61-11158ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львіівської області від 16 грудня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом стягнення вартості частки,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ціна позову становить 1 531 977,50 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2022 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків, запропоновано подати нову редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із зазначенням, які докази не досліджені судом апеляційної інстанції та які докази є недопустимими, на підставі яких суд встановив обставини у справі.

Недоліки касаційної скарги усунено частково.

На виконання ухвали суду ОСОБА_1 надіслала заяву про усунення недоліків, в якій зазначила ті ж самі підстави оскарження постанови суду апеляційної інстанції (пункти 1, 4 частини другої статті 389, пункти 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України), що й і у первісній касаційній скарзі, та те що «витребувана ухвалою інформація загалом зазначена і ґрунтовно розкрита у всьому змісті касаційної скарги, та конкретизовані дані на виконання вимог ухвали суду зазначено на 15-му та 16-му аркушах тексту касаційної скарги».

Зокрема, заявниця зазначила, що Львівський апеляційний суд під час перегляду рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 листопада 2021 року без належної оцінки та дослідження залишив такі докази і доводи позивачки: проігнорував та не взяв до уваги ту обставину, що під час розгляду в суді першої інстанції представник відповідача під звукозапис судового засідання фактично визнав позовні вимоги, така позиція викладена і письмово у відзиві на позовну заяву; безпідставно та без обґрунтування мотивів у своїй постанові вийшов за межі апеляційної скарги відповідача; зазначив, що позивачці потрібно звертатися із таким позовом після попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, проте суд не врахував, що позов направлений на припинення права власності не відповідача у спільному майні подружжя, а на припинення права позивачки на частку в майні з отриманням матеріальної компенсації цієї частки; не надав оцінки її доводам.

Суд апеляційної інстанції у відсутність доказів зі сторони відповідача дійшов до висновку про можливість поділу будинку і гаража, що є припущенням, і не може бути основою для судового рішення. Суд апеляційної інстанції без належних доказів дійшов висновку, що відповідач немає фінансової можливості здійснити виплату компенсації частки в спільному майні, суд протиправно вважав, що право позивачки на поділ спільного майна подружжя та отримання компенсації його вартості залежиить від фінансової можливості відповідача. Суд апеляційної інстанції не надав оцінки доводам апеляційної скарги на додаткове рішення суду щодо стягнення судових витрат.

Такі доводи ОСОБА_1 не містять підстав касаційного оскарження визначених у пунктах 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Враховуючи, що у доводах касаційної скарги зазначені підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження в частині.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявниця зазначає: суди попередніх інстанцій не врахували правові висновки, викладений у постановах Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2641цс15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446св18, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, провадження № 61 8518св18, від 07 листопада 2018 року у справі № 405/2391/15, провадження № 61 21846св18, від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18, провадження № 61-13953св19, від 01 грудня 2021 року у справі № 194/292/20, провадження № 61-18812св20, від 18 липня 2019 року у справі № 210/2236/15-ц, провадження № 61-33924св18, від 18 травня 2021 року у справі № 725/3818/19, провадження № 61-11831св20, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14 446цс18, від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19, від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17, провадження № 12 180гс18, суд апеляційної інстанції вийшов за межі розгляду апеляційної скарги відповідача, порушивши норми процесуального права.

Щодо строку на касаційне оскарження, Верховний Суд зазначає таке.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Львівський апеляційний суд ухвалив постанову 20 вересня 2022 року, повний текст судового рішення складений 30 вересня 2022 року, останній день строку на касаційне оскарження припадав на 31 жовтня 2022 року, заявниця звернулася до суду із касаційною скаргою 07 листопада 2022 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заявниця просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що вона отримала рішення суду апеляційної інстанції 06 жовтня 2022 року, що підтверджується належними доказами.

Враховуючи те, що касаційну скаргу направлено поштовим зв`язком 07 листопада 2022 року, тобто протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення, суд дійшов висновку, що строк на касаційне оскарження підлягає поновленню відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України. Тому клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку підлягає задоволенню.

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачений.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львіівської області від 16 грудня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року.

Витребувати із Стрийського міськрайонного суду Львіівської області матеріали цивільної справи № 456/2635/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом стягнення вартості частки.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко