Справа №295/7995/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складi:

головуючого - суддi Перекупка І.Г.,

при секретарi Конончук Ю.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в порядку окремого провадження в приміщені Богунського районного суду м. Житомира цивільну справу за заявою ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серія НОМЕР_1 та її, ОСОБА_2 свідоцтвом про народження. При житті її матері належав на праві власності будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на жилий будинок АДРЕСА_2 , видане 17.07.1987 р. Інших спадкоємців немає, вона, ОСОБА_2 єдина донька померлої. В липні 2022 р. вона звернулася до Житомирської державної нотаріальної м. Житомира про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1990 р. по час відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник заявника наполягала на задоволені заяви та аргументувала позицію своєї довірительки наданими суду доказами.

Представник заінтересованої особи Житомирської міської ради про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, до суду не з`явився, направив до суду заяву про слухання справи без його участі.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 з 1990 р. по час смерті ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 .

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 21 жовтня 1961 р. ОСОБА_2 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками дитини вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . (а. с. 5)

Зі змісту свідоцтва про право власності на жилий будинок АДРЕСА_2 , видане 17.07.1987 р., ОСОБА_3 належить на праві особистой власності будинок АДРЕСА_1 . (а. с. 7).

Згідно інформації ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області від 30.08.2022 р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 15.06.1979 р. (а. с. 21).

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином прийняття спадщини спадкоємцем залежить від постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Згідно з п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за № 296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати декілька місць проживання.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» визначено поняття постійного місця проживання. Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Частиною 9 ст.6 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Таким чином місце постійного проживання може відрізнятися від реєстрації місця проживання особи. Те, що в дійсності

ОСОБА_2 постійно проживала на момент смерті з матір`ю, ОСОБА_3 , в судовому засіданні було підтверджено довідкою ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області від 30.08.2022 р., що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 15.06.1979 р., що підтверджує той факт, що буд. 24 «А» знаходиться на одній земельній ділянці.

Як вбачається з свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років, отже могла перебувати у безпорадному стані через похилий вік, що також вказує на правдивість твердження заявника про проживання разом із спадкодавцем.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що, крім юридичних фактів, які зазначені в частині першій вказаної статті, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 цієї ж Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є необхідним для видачі свідоцтва про право на спадщину. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню, оскільки факт постійного проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10,12,13,81,293,315-319 ЦПК України, суд,

В И Р I Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1990 р. по час відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі пододання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка