КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Волошин В.О.
Апеляційне провадження №22-ц/824 /6943/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Ігнатченко Н.В. , Савченка С.І.,

секретар - Олешко Л.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства обмеженою відповідальністю «К ІНВЕСТ» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «К ІНВЕСТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент Фінанс», ОСОБА_1 , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Рента Про», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація» про визнання іпотеки припиненою.

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У вересні 2019 року позивач ТОВ «К ІНВЕСТ» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів ТОВ «ФК «Інвент Фінанс», ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Рента Про», ТОВ «ФК «Фінанс Інновація».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував, тим що внаслідок прощення боргу за кредитним договором від 14 грудня 2010 року за № 4725, укладеного між позивачем та АТ «Українській інноваційний банк», на підставі нотаріально оформленої заяви кредиторів, іпотека, як право яке виникло на підставі основного зобов`язання, припиняє свою дію. Оскільки в досудовому порядку сторона відповідачів не визнає зазначені обставини, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом.

У прохальній частині позову просив -

- визнати припиненою іпотеку, що виникла на підставі Іпотечного договору від 14 грудня 2010р., укладеного між позивачем та АТ «Українській інноваційний банк», реєстраційний номер 1555 (номер запису про іпотеку: 30443001) (далі по тексту - договір іпотеки).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позов (а.с. 159-161 т. 1), третя особа ТОВ « Рента Про» проти позову заперечила, зазначивши заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, суперечать діючому законодавству.

На адресу суду 22 вересня 2020 року надійшла заява про зміну предмету позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року відмовлено в прийнятті та повернуто позивачу заяву про зміну предмету позову.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ТОВ «К ІНВЕСТ» подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права . У скарзі зазначав, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги нотаріальну заяву сторін, яку слід тлумачити як прощення боргу, а відтак висновок суду про відмову у задоволенні позову є хибним.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 27 жовтня 2022 року, 08 грудня 2022 року за адресами , які були зазначені в матеріалах справи. Представник апелянта приймав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Заяв про причини неявки в судове засідання від інших сторін до апеляційного суду не надходило.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати причини їх неявки до суду поважними.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено судом, що 14 грудня 2010 року між позивачем та АТ «Український інноваційний банк» було укладено кредитний договір.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором,між цими ж сторонами 14 грудня 2010 року було укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки за цим договором стали нежитлові приміщення (в літ. «Г'» (штрих) загальною площею 1753,60 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 9.4. договору іпотеки на відчуження предмета іпотеки накладається заборона за місцезнаходженням Іпотекодержателя.

На підставі застереження, вказаного в п. 9.4. договору іпотеки, та заборони відчуження р/№ 1556 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В. було зареєстровано обтяження у вигляді заборони на предмет іпотеки, реєстраційний номер обтяження 10613289, номер запису про обтяження: 30443062.

Між АТ «Український інноваційний банк» та ТОВ «ФК «Інвент Фінанс» 12 вересня 2017 року було укладено договір про відступлення права вимоги № 1/09, відповідно до якого первісний кредитор (банк) передав новому кредитору (ТОВ «ФК «Інвент Фінанс») право вимоги первісного кредитора за Кредитним договором.

Між банком і відповідачем ТОВ « Фінансова компанія «Інвент Фінанс» 25 жовтня 2017 року було укладено договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором від 14 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1555.

Між ТОВ «ФК «Інвент Фінанс» та ОСОБА_1 22 січня 2019 року було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого останньому було відступлено 1/10 частина зобов`язання за кредитним договором та відповідно 25 лютого 2019 року було відступлено 1/10 частину за договором іпотеки.

На підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Журавльової Л.М. від 25 лютого 2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 45686576 від 25 лютого 2019 року 16:41:17) внесені зміни щодо відомостей про іпотекодержателей за договором іпотеки від 14 грудня 2010 року , а саме: Іпотекодержатель 1 - ТОВ «ФК «Інвент Фінанс», частка 9/10, Іпотекодержатель 2 - ОСОБА_1 частка 1/10.

Крім того, 25 лютого 2019 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45686576, приватним нотаріусом Журавльовою Л.М. внесено запис № 30442609 про право власності на предмет іпотеки за ТОВ «К ІНВЕСТ».

В подальшому, 01 березня 2019 року ,державним реєстратором Нікітіною Ю.В. прийнято рішення № 45768115 про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Інвент Фінанс» - частка 9/10 та ОСОБА_1 , частка 1/10 як за іпотекодержателями згідно договору іпотеки на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Наказом МЮ України № 774/5 від 15 березня 2019 року рішення про державну реєстрацію речових прав № 45768115 від 01 березня 2019 року було скасоване та відновлено право власності на предмет іпотеки за позивачем.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. 15 серпня 2019 року було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48243801, яким перереєстроване право власності на нежитлові приміщення (предмет іпотеки), на користь ТОВ «Рента Про».

Крім того, 16 серпня 2019 року приватним нотаріусом Толочко Я.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію та їх обтяження, індексний номер: 48261604 від 15 серпня 2019 року, відповідно до якого внесений запис про іпотеку відносно нежитлових приміщень ТОВ «К Інвест» на підставі іпотечного договору, укладеного між ТОВ «Рента Про» та ТОВ «ФК «Фінанс Інновація».

Також, 15 серпня 2019 року , приватним нотаріусом Толочко Я.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію та їх обтяження, індексний номер: 48261408, щодо накладення заборони на нежитлові приміщення (предмет іпотеки), на підставі іпотечного договору.

Станом на 14 серпня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містилися запис про іпотеку 30443001 та запис про обтяження 30443062 (заборона на нерухоме майно), внесені на підставі Іпотечного договору, укладеного між ТОВ «К ІНВЕСТ» та ПАТ «Укрінком».

Проте, 15 серпня 2019 року зазначені записи про іпотеку та заборону (№№ 30443001; 30443062) були скасовані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М., на підставі нотаріально посвідченої спільної заяви ТОВ «Фінансова компанія «Інвент Фінанс» та ОСОБА_1 , зареєстрованої в реєстрі за № 651, 652.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. ( ч. 2 ст. 15 ЦК України )

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідно до ч. 3 цієї статті кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним кодексом.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься в ст. 76-81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Стороною позивача не було надано до суду першої інстанції жодного належного і допустимого доказу того, відповідачами по справі - кредиторами за кредитним договором, стороні позивача, як боржнику було прощено суму боргу за кредитним договором (ст. 605 ЦК України). Вказані обставини не визнанні відповідачами під час розгляду справи .

Посилання апелянта на ту обставину ,що борг є прощеним відповідно до спільної заяви, завіреної нотаріусом суд не бере до уваги з огляду на те , що у вказаній заяві не йдеться мова про прощення боргу за кредитним договором від 14 грудня 2010 року за № 4725 , укладеного між позивачем та АТ «Українській інноваційний банк». Згідно тексту заяви відповідачі просять здійснити реєстрацію припинення заборони певного майна, у зв`язку із відсутністю майнового та фінансового характеру до іпотекодавця. Разом з тим, відповідачі заперечують факт прощення боргу.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення постановлено з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасуванні відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України, суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства обмеженою відповідальністю «К ІНВЕСТ» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текс постанови складено 27 грудня 2022 року.

Головуючий:

Судді: