Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9929/20 Головуючий у 1-й інст. Стрілецька О. В.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/9929/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 17 січня 2022 року, яке ухвалене під головуванням судді Стрілецької О.В. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просив зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який визначений судовим наказом Богунського районного суду м.Житомира від 23 жовтня 2018 року, із ј частини до 1/10 частин усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дати набрання судовим рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Позов обґрунтовував тим, що з 14 серпня 2004 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02 липня 2012 року розірваний. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до судового наказу від 23 жовтня 2018 року №295/13753/18 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Син із 27 червня 2020 року навчається в Київському військовому ліцеї імені Івана Богуна, умови навчання в якому передбачають проживання ліцеїстів в казармах, чотириразове повноцінне харчування, забезпечення одягом (формою та взуттям), навчальним приладдям тощо. Син перебуває, зокрема, і на державному утриманні. Крім того, з 21 липня 2017 року місце реєстрації сина - АДРЕСА_1 , тобто адреса місця реєстрації батька ( ОСОБА_1 ), що надає синові підстави для добових звільнень у період із суботи 16:30 год. до неділі 20:00 год. приїздити до помешкання батька, де вони разом проводять дозвілля та вирішують питання щодо додаткових потреб ОСОБА_3 . Отже, на його утриманні перебуває сім`я у складі дружини ОСОБА_4 та сина від першого шлюбу ОСОБА_3 . Син перебуває під його піклуванням та проживає з ним, а ОСОБА_2 безпідставно отримує аліменти на утримання сина та використовує їх не за цільовим призначенням. Лише за період із 17 жовтня 2018 року по 31 серпня 2020 року сума сплачених ним аліментів на користь відповідача на утримання їх спільного сина склала 141 436,61 грн. Враховуючи розмір його грошового забезпечення, розмір аліментів, які він наразі сплачує на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина, складає щомісяця орієнтовно 7 750 грн. Також при розгляді цього спору слід прийняти до уваги положення чинного сімейного законодавства про те, що мати дитини нарівні з її батьком має приймати учать в утриманні дитини. Так, відповідач, як мати дитини, має теж витрачати щомісяця кошти на утримання сина в сумі 8 000 грн. Син, перебуваючи на державному утриманні, витрат щомісяця в сумі 16 000 грн. не потребує. Отже, з червня 2020 року син навчається в Київському військовому ліцеї та перебуває на державному утриманні, він, як батько, сплачує аліменти та несе додатково витрати на утримання сина, син проживає із ним, а кошти, які отримує відповідач, витрачаються матір`ю дитини не за цільовим призначенням, а тому існують правові підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача до розміру, який він просить.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 17 січня 2022 року розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 відповідно до судового наказу, виданого Богунським районним судом м.Житомира в справі №295/13753/18 від 23 жовтня 2018 року, зменшений до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Сторони із рішенням суду першої інстанції не погодилися. Пославшись на порушення норм матеріального та процесуального права, подали апеляційні скарги.

Відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати на постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу аргументує тим, що син від народження та по теперішній час проживає разом із нею. Навчальний заклад не забезпечує ліцеїстів навчальним приладдям, в тому числі канцелярським. Матеріальний стан позивача поліпшується та кожного року його заробітна плата лише збільшується. Інших дітей або будь-яких осіб, які перебувають на його утриманні, відповідач не має. Дружина ОСОБА_1 працює та отримує власний дохід. Тоді як її матеріальний стан погіршився, оскільки з 10 вересня 2020 року вона перебуває у відпустці по догляду за другою дитиною та жодних доходів, окрім соціальної допомоги на другу дитину в сумі 860 грн. щомісячно, не отримує. У зв`язку з народженням другої дитини змінився її сімейний стан та на неї покладений обов`язок утримувати двох дітей. Переконана у тому, що утримання старшого сина не повинно зменшуватися із-за того, що дитина навчається у закладі із специфічними умовами навчання. Держава не забезпечує сина цивільним одягом, взуттям, ліками, навчальним приладдям та іншими речами необхідними для гармонійного його розвитку за віком.

Позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі також просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким зменшити розмір аліментів, що визначений судовим наказом, із ј частини до 1/10 частини заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Доводи своєї апеляційної скарги ґрунтує на тому, що син проживає з ним, а мати дитини отримує аліменти на його (сина) утримання, хоча взагалі не має право їх отримувати. Відповідач під час отримання ID паспорта змінила місце реєстрації сина для посилення своєї позиції в суді. Син надалі продовжує проживати з ним, що є підставою для звільнення його, як батька, від сплати аліментів та стягнення аліментів із матері. Відповідач, перебуваючи в декретній відпустці, проживає в трикімнатній квартирі, яка заходиться в іпотеці, що зобов`язує її сплачувати щомісячно кредитні платежі орієнтовно в розмірі 4 000 грн. Переконаний у тому, що відповідач, безпідставно отримуючи від нього аліменти на утримання сина, здійснює їх нецільове використання. Також аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Син має право брати участь у розпорядженні аліментами, які він, як батько сплачує, та які одержує мати дитини на утримання сина. Він сплачує аліменти та додатково несе витрати на потреби дитини, а син ніколи не отримував від матері коштів на свої потреби. Крім того, також він несе витрати на утримання його дружини. При розгляді справи суд не врахував висновків Верховного Суду, внаслідок чого мати сина продовжуватиме отримувати аліменти на покриття потреб дитини, які забезпечує держава. Так, у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі №635/1139/17 висловлена правова позиція, що суд повинен встановити потреби дитини при встановленні розміру аліментів і потреби у аліментах як таких. Якщо дитина перебуває на державному утриманні, потреби у оплаті навчання, проживання, харчування, придбання підручників немає як такого. Суд першої інстанції ухвалив рішення, за яким мати сина буде отримувати кошти не на утримання сина, а на інші потреби, оскільки дитина майже утримання не потребує, що є несправедливим та не відповідає Конвенції про права дитини. Факт перебування сина ОСОБА_3 на утриманні держави є істотною обставиною. Наполягає на тому, що з червня 2020 року син ОСОБА_3 навчається в Київському військовому ліцеї та перебуває на державному утриманні; батько, крім сплати аліментів, покриває також інші потреби сина; місцем проживання сина є місце проживання його батька, що є підставою для звільнення батька від сплати аліментів та стягнення аліментів з матері; кошти, які отримує мати дитини, витрачаються нею не за цільовим призначенням, що є підставами для зменшення розміру аліментів до 1/10 частини відповідно до положень ст.192 СК України, хоча вищезазначена аргументація є підставою для звільнення його від сплати аліментів, але, щоб не позбавляти матір дитини отримання аліментів у повному обсязі ним поданий позов про зменшення їх розміру. При ухваленні рішення суд першої інстанції не встановив, які дійсні потреби дитини повинні бути профінансовані батьками; який розмір фінансового утримання є достатнім для забезпечення потреб дитини понад потреб, що фінансуються з боку держави; яку участь у вихованні дитини, а також забезпечення її потреб, відіграє мати дитини; чи вистачить 1/10 частини стабільного «білого» бюджетного доходу батька дитини для рідкісного спілкування матері з дитиною; які відносини між матір`ю та дитиною і внаслідок чого такі відносини склалися.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, ОСОБА_2 просить ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а її апеляційну скаргу задовольнити, тобто по суті розмір аліментів, визначений судовим наказом, - залишити без змін. Зазначає, що син здобуває професію у закладі освіти зі специфічними умовами навчання, який вимагає носіння однострою під час занять. Забезпечення речовим майном не задовольняє потребу дитини мати повсякденний цивільний одяг поза межами начального закладу. Також навчальний заклад не забезпечує ліцеїстів навчальним приладдям, у тому числі, канцелярським. Син був зарахований до ліцею у червні 2020 року, а фактично прибув на навчання 24 серпня 2020 року. Владислав не обслуговувався у Головному військовому клінічному госпіталі та інших медичних закладах ЗСУ. Натомість із дитинства син лікується в медичних закладах м. Житомира, зокрема, у ДУ ТМО МВС України по Житомирській області. Владислав із вересня по березень навчального року 2020-2021 перебував на домашньому лікуванні 28 діб, у відпустці 39 діб (за місцем проживання у м. Житомирі), у звільненні 5 діб. Із 22 по 28 березня 2021 року син був на весняних канікулах, а з 29 березня по 23 травня 2021 року - на дистанційному навчанні за місцем проживання в м. Житомирі. З 26 травня по 09 червня 2021 року син знаходився із нею на відпочинку в Єгипті, а після того три місяці на літніх канікулах. Отже, із дев`яти місяців начального 2020-2021 року 140 днів із 274 днів син перебував із нею за місцем її проживання, а не за місцем навчального закладу та лише 134 дні на навчанні у ліцеї. Від народження ОСОБА_3 проживав із нею. Із часу вступу до ліцею дитина частково перебувала у навчальному закладі, а більшість часу у цей період син знаходився із нею та перебував на її утриманні. Влаштування дитини до навчального закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, із ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. Із часу призначення судом аліментів стан здоров`я та матеріальне становище ОСОБА_1 не погіршилися, а навпаки поліпшилися, рівень його доходів збільшився; він не має на утриманні інших дітей, не є хворим, його дружина не знаходиться на його утриманні, оскільки сама працює та мала у 2020-2021 роках дохід приблизно 500 000 грн. у рік. Платник аліментів за 2018 рік отримав заробітної плати 246 820 грн, за 2019 рік - 442 378 грн, за 2020 рік 500 872 грн. Окрім того, у декларації за 2020 рік ОСОБА_1 вказав, що джерелом його доходу є кошти в сумі 10 000 грн,111 200 грн, 5 000 дол.США, 75 000 грн, розміщені у банках. Зокрема, у листопаді 2018 року заробітна плата батька дитини склала 12 953,54 грн, а у квітні 2021 року 30 776,34 грн. Водночас її сімейний стан змінився, а матеріальний стан - погіршився у зв`язку з народженням другої дитини. Зараз вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за другою дитиною до досягнення трирічного віку, яку народила ІНФОРМАЦІЯ_3 . Наразі тимчасово працювати можливості не має та у неї на утриманні знаходиться двоє дітей. Вона не має можливості на рівні з батьком ОСОБА_3 утримувати старшого сина у розмірі 7 500 грн. Вона перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Корольовського району м. Житомира та отримує допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» на сина ОСОБА_5 . Інших доходів не має. Разом із тим, на ній грошові зобов`язання перед банком у вигляді кредиту на трикімнатну квартиру в м.Житомирі до 2037 року. Квартира є єдиним житлом для неї та її дітей. У постанові від 29 січня 2021 року №303/369/20 Верховний Суд роз`яснив, що під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримання і які фактично знаходяться на утриманні. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Суми у розмірі 2 395 грн. (1/10 частики від доходу платника аліментів) не вистачить сину, який є 15-річним підлітком, навіть на якісне харчування. Аліменти, які сплачує ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частки від його доходу, не є надмірними, оскільки максимального розміру аліментів (10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що дорівнює 23 950 грн.) не перевищують. Максимальний рівень аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , не перевищує граничної межі та суд не зобов`язаний визначати розмір аліментів у сумі прожиткового мінімуму, як того бажає платник аліментів. Також навчання неповнолітньої дитини у освітянському закладі із специфічними умовами навчання не є підставою для зменшення розміру аліментів і не звільняє батьків від обов`язку матеріально утримувати своїх дітей. Суд першої інстанції при розгляді спору не прийняв до уваги те, що зміна її сімейного стану (народження у 2020 році другої дитини) вплинула на погіршення її матеріального становища. Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19 роз`яснив, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення аліментів. Вона народила другу дитину (змінився її сімейний стан), яку зобов`язана утримувати нарівні з сином ОСОБА_3 та у неї погіршився матеріальний стан, бо вона у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, тимчасово не має змоги працювати та отримувати заробітну плату. Хоча сама по собі зміна сімейного стану не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, але у неї має місце сукупність обставин: зміна її сімейного стану та матеріального становища у бік погіршення і на ній боргове зобов`язання щодо погашення кредиту. Суд вважає, що дитина повинна отримувати фінансове забезпечення від батька не з урахуванням гармонійного та всебічного розвитку дитини, а на рівні мінімального гарантованого розміру аліментів. ОСОБА_1 може сплачувати підвищений розмір аліментів, не перевищуючи максимально граничний розмір, без шкоди для себе та своєї родини. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу відповідача просить ОСОБА_2 у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а його апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції, яким розмір аліментів зменшений з ј частини до 1/6 частини, змінити, зменшивши розмір аліментів, визначений судовим наказом, до 1/10 частини. Зазначає, що навчання сина у закладі освіти Міноборони не позбавляє ліцеїста права звертатися для отримання медичної допомоги до загальних установ МОЗ, які надають медичну допомогу пересічним громадянам України. Підтвердженням факту перебування сина під його піклуванням є Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (надавач послуг - КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Києво-Святошинського районної ради; пацієнт малолітня дитина ОСОБА_6 ; укладена декларація з лікарем законним представником дитини ОСОБА_1 ; довірена особа дитини для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом дружина позивача ОСОБА_4 , а не рідна мати сина). Він не є батьком другої дитини відповідача та на ньому не лежить обов`язок утримувати другого хлопчика відповідача. Отже, твердження відповідача про погіршення її майнового стану в зв`язку з народженням другої дитини не стосується цієї справи та не належить до предмета доказування у ній. Збільшення розміру аліментів не є предметом розгляду даної справи, а тому твердження відповідача щодо погіршення її матеріального стану не заслуговують на увагу. Гроші, які він сплачує як аліменти, невідомо на що витрачаються, оскільки син перебуває на державну утриманні, а відповідач не довела факт витрачання коштів на утримання сина ОСОБА_3 . Специфічні умови навчання сина ОСОБА_3 належать до інших випадків для перегляду розміру аліментів. Аліменти є власністю сина ОСОБА_3 та мають витрачатися для задоволення його потреб, а не його матері. Щодо придбання цивільного одягу та приладдя, він (позивач) надав докази витрачання власних коштів понад аліменти на забезпечення сина зазначеним. Запропонований ним розмір аліментів у розмірі 1/10 частини майже у три рази більший, ніж гарантований державою станом на 2022 рік розмір аліментів на одну дитину. Позивач утримує свого сина та наразі син знаходиться на утриманні держави. Так, судом встановлено, що на утримання ліцеїста протягом навчального року за рахунок держави витрачено 83 727 грн на забезпечення речовим майном, харчуванням, проживанням, що складає 7 615, 60 грн. на місяць (виключаючи канікули). Він пропонує сплачувати аліменти у розмірі 3 500 грн. на місяць, що забезпечить дитині належний рівень гарантованого матеріального утримання. Відповідач також повинна буде утримувати сина не в меншому обсязі. Загальні запропоновані ним та гарантовані державою виплати на утримання ОСОБА_3 становлять на місць 14 000 грн. Суд першої інстанції визначив розмір забезпечення сина на рівні 17 615,60 грн, якщо врахувати, що відповідач теж має утримувати сина у розмірі 5 000 грн., що навіть більше ніж середня по Україні зарплата, яка становить приблизно 17 000 грн. Збільшення розміру доходу платника аліментів автоматично призводить до збільшення розміру аліментів. Специфіка його роботи вказує на стабільність його заробітку відповідно до тенденції зростання заробітних плат військовослужбовців ЗСУ. Він ніколи не ухилявся та постійно сплачував аліменти на утримання сина. Також приймає активну участь в житті дитини та має з ним чудові стосунки. Після початку військової агресії РФ щодо України відповідач виїхала до Республіки Польщі та наразі сином не опікується. Син на певний час виїздив на територію Республіки Польща та повернувся до України у травні 2022 року. Відповідач отримувала у Польщі на сина соціальну допомогу, як на як біженця. Фактичні умови навчання у військовому ліцеї передбачають проживання ліцеїстів в казармах, чотириразове повноцінне харчування, забезпечення одягом-формою та взуттям, забезпечення навчальним приладдям тощо. Отже, дитина забезпечена державою майже усім необхідним. Відповідач не надала беззаперечних доказів, що у період відпустки, перебування на лікарняному та відгулів син знаходився із нею. Все необхідне сину придбає держава, крім цивільного одягу та окремих засобів навчання, що є побажанням, а не необхідністю, а тому він не вбачає потреби у збереженні розміру аліментів, який визначений судовим наказом.

Із урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції призначив розгляд апеляційних скарг у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (а.с.27 т.3).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Лук?янець Л.О. свою апеляційну скаргу підтримали, а у задоволенні апеляційної скарги відповідача просять відмовити. ОСОБА_7 на зменшенні розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , який визначений судовим наказом, із ј частки до 1/10 частки доходу платника аліментів. Пояснили, що з серпня 2022 року син ОСОБА_3 продовжив навчання у Київському військовому ліцеї імені І.Богуна. Відповідач із березня 2022 року перебуває за кордоном та син із нею не проживає. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України з березня 2022 року для військовослужбовців ЗСУ збільшено грошове забезпечення, що автоматично потягло збільшення розміру аліментів на користь відповідача. Так, постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям ЗСУ виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, а тим із них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Окрім того, постановою КМУ від 11 листопада 2022 року №1263 внесені зміни до п.8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, зокрема, на дитину, затвердженого постановою КМУ від 26 лютого1993 року №146. Пункт 8 після слів «з усіх видів грошового забезпечення» доповнено словами: «інших виплат, установлених законодавством, зокрема, додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану». Тобто, фактично наразі з урахуванням внесених змін розмір аліментів на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_3 сягне 42 750 грн (41 000 (щом.гр.забез.) + 30 000 (дод.винаг.) + 100 000 грн (дод.винаг.) = 171 000 грн.:4), що значно перевищує максимальну суму аліментів, яка становить 28 330 грн. на 01 грудня 2022 року.

Із метою забезпечення права на доступ до правосуддя за заявами учасників справи ухвалами Житомирського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року та від 12 грудня 2022 року надана можливість відповідачу ОСОБА_2 та її представнику адвокату Литвинчук Ю.В. брати участь у судовому засіданні 14 грудня 2022 року дистанційно в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомого комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon». Одночасно апеляційний суд попередив відповідача та її представника, що відповідно до положень частини п`ятої ст.212 ЦПК України ризик технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву. Апеляційний суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, керуючи ходом судового процесу, сприяв відповідачу та її представнику в реалізації ними права на участь у судовому засіданні дистанційно, але учасники справи не змогли забезпечити технічну можливість проведення відеоконференції поза межами приміщення суду. Через постійні численні переривання зв`язку провести повністю судове засідання в режимі відеоконференції не виявилося можливим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не може бути задоволена, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що сторони з 14 серпня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02 липня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.

Сторони є батьками сина ОСОБА_6 , який народився у колишнього подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розірвавши шлюб між батьками, суд не визначав місця проживання сина ОСОБА_3 , якому на той час виповнилося п`ять років. Натомість за зверненням матері дитини з проханням визначити місце проживання сина виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, визначив місце проживання ОСОБА_6 з матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням виконкому Житомирської міської ради від 07 квітня 2021 року №336 (а.с.21-22 т.2). Відповідно до частини третьої ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визнається нею самою.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьківських обов`язків утримувати дитину визнаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя ст.181 СК України).

Богунським районним судом міста Житомира 23 жовтня 2018 року виданий судовий наказ, яким визначено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11 т.1).

Судовий наказ за своєю юридичною природою є особливою формою судового рішення. У разі видачі судового наказу відповідно до п.4 частини першої ст.161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (частина сьома ст.170 ЦПК України).

За загальними положеннями частини четвертої ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням, не вважається незмінним.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

За положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).

У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернута увага на те, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

ОСОБА_8 із 27 червня 2020 року зарахований до складу ліцеїстів навчально-оздоровчого комплексу Київського військового ліцею ім. Івана Богуна, який фактично прибув на навчання 25 серпня 2020 року.

Сам по собі факт влаштування ОСОБА_3 до навчального закладу не припиняє стягнення аліментів на користь матері дитини, тобто відповідача, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням.

Позивач ОСОБА_1 (батько дитини) звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом від 23 жовтня 2018 року, з ј частини до 1/10 частини.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги позивача зокрема обґрунтовані тим, що мати дитини витрачає аліменти не за їх цільовим призначенням, тобто не на сина ОСОБА_3 . За положеннями ст.186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів та нецільове витрачання аліментів може бути підставою для їх зменшення за позовом платника аліментів. У матеріалах справи міститься висновок служби у справах дітей Житомирської міської ради від 06 травня 2021 року, складений за результатами інспекційного відвідування, про те, що одержувач аліментів ОСОБА_2 забезпечує базові індивідуальні потреби ОСОБА_9 , у розпорядженні неповнолітнього окрема кімната, яка облаштована меблями, є місце для сну, занять; мати дитини забезпечує потреби ОСОБА_3 відповідно до суми коштів, сплачених на дитину його батьком, розмір яких становить понад прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Отже, посилання в апеляційній скарзі на нецільове витрачання відповідачем аліментів не підтверджується належними та допустимими доказами, а грунтується виключно на припущеннях, що не може бути покладено в основу судового рішення. Такий висновок спростовує твердження позивача відносно укладення відповідачем кредитного договору на придбання житла (трикімнатної квартири) та виконання нею зобов`язань щодо його сплати за рахунок аліментів, які виплачує батько сина ОСОБА_3 на його утримання.

Разом із тим, заслуговує на увагу та обставина, що ОСОБА_8 , як ліцеїст спеціалізованого закладу освіти військового профілю, з серпня 2020 року перебуває на утриманні держави.

Відповідно до Положення про військовий (військово-морський) ліцей, що затверджене постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1087, і діяло до 07 липня 2021 року та наступного Положення про військовий (військово-морський, військово-спортивний) ліцей, ліцеї із посиленою військово-фізичною підготовкою, затвердженого постановою КМУ України від 30 червня 2021 року №672, ліцеїсти під час навчання безоплатно проживають у спеціально обладнаних приміщеннях ліцею, здобувають освіту та забезпечуються за рахунок засновника харчуванням, спеціальним одягом, речовим майном та стипендіями в порядку та за нормами, що передбачені законодавством (п.61). Ліцеїсти військових (військово-морських) ліцеїв забезпечуються речовим майном згідно з нормами та за зразком, затвердженими Міноборони. Ліцеїсти військово-спортивних ліцеїв, ліцеїв із посиленою військово-фізичною підготовкою забезпечуються військовою формою одягу за зразком, затвердженим Міноборони (а.62). Харчування ліцеїстів здійснюється згідно з нормами, затвердженими постановою КМУ від 29 березня 2002 року №426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу підрозділів Державної фіскальної служби, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту (Офіційний вісник України, 2002 р., №14, ст.739; 2014 р., №97, ст.2776; 2016 р., №3, ст.172, №68 ст.2281) (п.63). Ліцеїсти забезпечуються медичним обслуговуванням, що здійснюється медичними працівниками, які входять до штату (штатного розпису) ліцею. У випадку відсутності в ліцеї медичного працівника ліцеїсти забезпечуються медичним обслуговуванням, що здійснюється медичними працівниками, які входять до штату відповідних закладів охорони здоров`я, у порядку, встановленому законодавством. Надання медичної допомоги ліцеїстам військових (військово-морських) ліцеїв здійснюється в порядку, передбаченому для військовослужбовців строкової служби, в закладах охорони здоров`я Міноборони (п.64).

Також п.67 Положення про військовий (військово-морський, військово-спортивний) ліцей, ліцеї із посиленою військово-фізичною підготовкою передбачено, що іншими джерелами фінансування ліцею можуть бути, зокрема, благодійна допомога відповідно до законодавства про благодійну діяльність та благодійні організації, а також інші джерела фінансування, не заборонені законодавством.

ОСОБА_8 не є ліцеїстом, якому надається матеріальна допомога, академічні стипендії, соціальні стипендії за рахунок коштів державного бюджету, місцевих бюджетів, коштів юридичних та/або фізичних осіб, інших джерел, не заборонених законодавством. Також він не є дитиною з числа сиріт, які залишилися без батьківського піклування та відповідно йому не виплачується грошове забезпечення за рахунок коштів, що виділяються на утримання ліцею.

Отже, ОСОБА_8 як ліцеїст здобуває освіту на безоплатній основі та при цьому забезпечується державою проживанням у спеціально обладнаних приміщеннях ліцею, харчуванням, спеціальним одягом, речовим майном та медичним обслуговуванням. Разом із тим, цього недостатньо для забезпечення базових потреб дитини, оскільки не виклюється потреба у цивільному одязі, харчуванні та забезпеченні житлом тощо на період відпусток, добових звільнень та проходженні домашнього лікування і така потреба має задовольнятися батьками порівно, оскільки саме на них закон покладає обов`язок утримувати юнака до досягнення ним повноліття, враховуючи, що мати та батько мають рівні обов`язки щодо сина, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ст.ст.141,180 СК України). Також навчально-оздоровчий комплекс Київського військового ліцею ім. Івана Богуна не забезпечує ліцеїстів навчальним приладдям, в тому числі, канцелярським, що не заперечується сторонами. Отже, дитина з 2020 року знаходиться не на повному державному утриманні, а тому продовжує потребувати матеріальної допомоги від батьків, але потреба після видачі судового наказу та у зв`язку з вступом сина до спеціалізованого навчального закладу є значно меншою, що тягне зменшення розміру аліментів, присуджених судовим наказом із батька дитини. Про наявність підстав про зменшення розміру аліментів суд першої інстанції дійшов правильного висновку.

Як обґрунтовано встановив суд першої інстанції, коли син не перебуває на навчанні, то проживає як із матір`ю, так і з батьком та постійно з матір`ю не проживає, а наразі досяг віку, з якого може самостійно вирішувати, з ким із батьків йому проживати. Останнім часом у зв`язку з військовими подіями мати хлопчика знаходиться у Польщі, син продовжує навчання в Україні та ОСОБА_1 більше оточив дитину увагою.

Сторони переймаються своєю дитиною та приймають активну участь у його житті.

Разом із тим, розглядаючи спір про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції прийняв до уваги, обставини, які свідчать про зміну сімейного стану сторін (народження відповідачем у 2020 році другої дитини та укладення позивачем нового шлюбу), а також зміну їх матеріального стану (відповідач тимчасово не працює у зв`язку із доглядом за молодшим сином до досягнення ним трьох років, а у позивача начебто на утриманні, окрім сина, знаходиться ще дружина). Проте, дружина позивача має достатнє джерело для існування, оскільки працює та її дохід дозволяє їй не перебувати на утриманні чоловіка і новий шлюб ОСОБА_1 уклав до видачі судового наказу, як і відповідач отримала кредит у банку на придбання житла, у якому періодично проживає їх спільний син, до видачі наказу. Перебування позивача на квартирному обліку не доводить беззаперечно рівень його матеріального забезпечення.

Важливою обставиною у справі є теплі стосунки між батьком і сином, які дозволяють у разі потреби дитині звертатися саме до нього, у тому числі за матеріальною допомогою, у якій ОСОБА_1 не відмовляє та крім сплати відповідачу аліментів додатково перераховує сину кошти на його (дитини) власний картковий рахунок.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що є підстави зменшити розмір аліментів не до 1/6 частини, а до 1/8 частини платника аліментів та сплата батьком дитини його матері у такому розмірі аліментів не буде порушувати прав та інтересів дитини, бо їх фактичний розмір не зміниться, враховуючи з якого часу аліменти будуть сплачуватися у новому розмірі.

Як вже зазначалося вище, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Розмір грошового забезпечення позивача на час ухвалення судом першої інстанції рішення становив 31 005,03 грн. Четверта частина від цієї суми складала 7 751,26 грн. На час винесення судом апеляційної інстанції постанови розмір доходу позивача збільшився не менше ніж на 30 000 грн. відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейських та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Восьма частина від 61 005,03 грн. (31 9005,03 + 30 000, сума розрахована без урахування бойових 100 000 грн) складає 7 625,63 грн. Цієї суми більш ніж достатньо для задоволення базових потреб одного сина, які зменшилися у зв`язку з навчання дитини у військовому ліцеї, навіть якщо доходи відповідача не дозволять їй на рівних умовах прийняти участь в утриманні старшого сина.

За положеннями ст.376 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та постановляє нове судове рішення, яким змінює розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_9 на підставі судового наказу, з ј частини до 1/8 частини доходу платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 17 січня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу, виданого Богунським районним судом м.Житомира від 23 жовтня 2018 року, зменшивши з 1/4 частини до 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 22 грудня 2022 року.