Справа № 182/4932/21
Провадження № 2/0182/1328/2022
13.12.2022 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Багрової А.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Снєгульської В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання.
представник позивача адвокат Прудка О.В., що діє на підставі довіреності №797-ЮД від 18.12.2020 року (а.с.32-33,58)
Заяви по суті справи
Відповідачі відзив чи заперечення проти позову суду не надали.
Процесуальні дії у справі.
26.08.2021 року по справі відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.45).
Представник позивача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у позовній заяві та в надісланому клопотанню просив суд про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.7, 50).
Відповідачі в судове засідання в черговий раз не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не відомі.
Ухвалою суду від 13.12.2022 року постановлено розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що учасники справи у судове засіданні не з`явилися, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Судом встановлено.
Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та права кредитора на отримання інфляційних втрат та 3% річних з боржника, передбачених ст. 625 ЦК України за час прострочення.
15 серпня 2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №59/07В, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав у кредит грошові кошти у розмірі 12 000,00 доларів США, строком кредитування - 7 років до 14 серпня 2014 року. Згідно п. 1.1 та п. 2.1 кредитного договору за користування кредитом було встановлено 13 % річних із цільовим призначенням - на ремонт квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-14).
З метою забезпечення виконання зобов`язань Відповідача-1 за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 (надалі - Відповідач-2, Поручитель), 15 серпня 2007 року було укладено Договір поруки №59/07В-П, відповідно до якого Поручитель зобов`язався відповідати перед позивачем за виконання ОСОБА_1 його зобов`язань, що виникли із кредитного договору, в повному обсязі, в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених кредитним договором (а.с.15-16)
21.10.2020 року між АТ «ВТБ Банк» (Банк) та АТ «Універсал Банк» було укладено договір № 75-РБ, відповідно до вказаного договору Банк відступив Новому кредитору право вимоги до боржника ОСОБА_1 за основним зобов`язанням - кредитним договором №59/07В від 15.08.2007 року з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків. (а.с.23-28).
Позивач зазначає , що рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не було виконано.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачі не скористалися процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, в якому викласти свої заперечення та надати докази на підтвердження належного виконання рішення суду.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
За змістом ч. 2 ст. 543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
У Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11.04.2018 у справі N 758/1303/15-ц зроблено висновки про правильне застосування норм права, зокрема те, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 01.12.2018 N 325/1729/16-ц та викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 14-16цс18.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 по справі N 361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, також з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.
Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша етапі 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601,604-609 ЦК України.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Отже, у відповідності до ст. 625 ЦК України з відповідачів підлягає стягненню заборгованість у вигляді інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми.
Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості досліджено та перевірено судом.
Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки грошового зобов`язання.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з відповідачів суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2270,00 грн., по 1135 грн. з кожного (а. с. 1).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 76, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву Акціонерного товариства „УНІВЕРСАЛ БАНК до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства „УНІВЕРСАЛ БАНК заборгованість у вигляді інфляційних втрат у розмірі 11 226,99 грн., та 3% річних у розмірі 5 049,81грн. за час прострочення виконання грошових зобов`язань, а всього 16 276 (шістнадцять тисяч двісті сімдесят шість) грн.80 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства „УНІВЕРСАЛ БАНК понесені судові витрати у розмірі 1135 грн. ( одна тисяча сто тридцять п`ять грн.. 00 коп.)
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства „УНІВЕРСАЛ БАНК понесені судові витрати у розмірі 1135 грн. ( одна тисяча сто тридцять п`ять грн.. 00 коп.)
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення .
Повне рішення складено 13.12.2022 року.
Дані про учасників справи.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2
Суддя: А. Г. Багрова