Справа № 476/131/22
Провадження № 2/476/96/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2022 року смт. Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Минаєвої Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В :

31.03.2022 року ТОВ "Фінфорс" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.04.2021 року між ТОВ «Еквіфін Україна» та відповідачем у справі було укладено електронний кредитний договір № «242898-М», на підставі якого останній отримав кредит в сумі 4950,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника.

У встановлений термін відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим строк користування кредитом було авто пролонговано на 20 календарних днів до 26.06.2021 року.

Станом на 26.06.2021 року відповідач виконав свої зобов`язання частково, сплатив 2462,55 грн. в рахунок погашення нарахованих відсотків.

14.07.2021 року у зв`язку з невиконання відповідачем своїх зобов`язань між ТОВ «Еквіфін Україна» та ТОВ «Фінфорс» було укладено договір факторингу №1, згідно з умовами якого ТОВ «Еквіфін Україна» відступив ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором.

Станом на 22.02.2022 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед ТОВ «Фінфорс» не виконана і складає 4950,00 грн. за тілом кредиту та 6408,00 грн. за нарахованими відсотками - пенею, а тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № «242898-М» від 08.04.2021 року в сумі 11358,00 грн. та 7981,00 грн. судових витрат по справі, що складаються з 2481,00 грн. судового збору, 5500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 11.05.2022 року відкрито провадження по справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та позивача, позовні вимоги просив задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про слухання справи в її відсутність, в заяві зазначила, що відповідач позовні вимоги визнає частково в сумі 4950,00 грн., а також просить зменшити суму понесених судових витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку.

Так, відповідно до частини 1 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні 08.04.2021 року між ТОВ «Еквіфін Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір «242898-М» за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства та на підставі правил надання коштів в кредит ТОВ «Еквіфін Україна», затверджених наказом ТОВ «Еквіфін Україна» № 0212-1 від 02 грудня 2020 року.

Згідно п.п. 2.6.1, 2.6.2, 2.6.4 вказаного кредитного договору відповідач отримав кредит в сумі 4950,00 грн. з акційною процентною ставкою в розмірі 1,592% від суми кредиту за кожен день користування кредитом та кінцевою датою повернення кредиту 02.05.2021 року.

В період з 02.05.2021 року по 07.05.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Еквіфін Україна» укладено дві додаткові угоди до кредитного договору № №1-2 щодо автопролонгації строку користування кредитом, згідно яких кінцевий термін повернення кредитних коштів було продовжено на період з 03.05.2021 року по 06.06.2021 року, а проценти за користування кредитом збільшено в розмірі 1,99% в день.

У встановлений термін 06.06.2021 року відповідач, порушивши умови кредитного договору, свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись п. 5.7, 5.8, 6.6 Кредитного договору та угодою до Кредитного договору (автопролонгація) від 07.05.2021 року, кредитний договір було автопролонговано, в зв`язку з чим строк користування кредитом було продовжено на 20 календарних днів, тобто до 26.06.2021 року включно.

Пунктами 1.2-1.7 Угоди до Кредитного договору (автопролонгація) від 07.05.2021 року, сторони узгодили, що в період автопролонгації з 07.06.2021 року по 26.06.2021 року позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 2,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Загальна вартість кредиту становить 11358,00 грн.

Станом на 26.06.2021 року відповідач частково виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме сплатив 2462,55 грн. в погашення нарахованих процентів в зв`язку з чим у ОСОБА_1 виникла прострочена заборгованість перед ТОВ «Еквіфін Україна» в розмірі 4950,00 тіло кредиту та 6408,00 грн. нараховані проценти.

14.07.2021 року у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань між ТОВ «Еквіфін Україна» та ТОВ «Фінфорс» було укладено договір факторингу № , згідно з умовами якого ТОВ «Еквіфін Україна» відступив ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором.

Як слідує з матеріалів справи, представником позивача надано до суду довідку від 14.07.2021 року за кредитним договором № «242898-М» від 08.04.2021 року, згідно якої ТОВ «Еквіфін Україна» здійснено розрахунок процентів, визначено загальну заборгованість на кінцеву дату повернення кредиту та сплачені відповідачем проценти.

В зв`язку з викладеним станом на 26.06.2021 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 11358,00 грн. та складається з:

- заборгованості за тілом кредиту 4950,00 грн.;

- заборгованості за простроченими відсотками 6408,00 грн.

Згідно положень ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Оскільки, судом встановлено, що відповідач порушив взяті на себе по кредитному договору зобов`язання, то вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в сумі 11358,00 грн. підлягають повному задоволенню.

Також представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору в сумі 2481,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5500,00 грн.

Так, відповідно до ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, по в`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи(частина 4 статті 137 ЦПК України).

У разі задоволення позову судові витрати, в тому числі і витрати на правничу допомогу, покладаються на відповідача (пункт 2 частини 2 статті 141 ЦПК України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, суд, зокрема, враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (частина 3 статті 141 ЦПК України).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги від 01.03.2021 року (а.с. 85-86), додаток до вказаного договору від 06.12.2021 року (а.с. 87), платіжне доручення № 1775 від 07.12.2021 року про оплату послуг адвоката по договору про надання правової допомоги б/н від 01.03.2021 року в сумі 5500,00 грн. (а.с. 14), із яких слідує, що позивачем сплачено 5500,00 грн. в рахунок витрат на правничу допомогу.

Таким чином, суд вважає, що позивачем документально доведено понесені витрати на правову допомогу, які належить стягнути з відповідача. Будь-яких доказів на підтвердження неспівмірності витрат відповідача на правничу допомогу відповідачем та його представником суду не надано.

Також суд вважає розрахунок витрат на правничу допомогу обґрунтованим, співмірним складності справи, витраченого адвокатом часу, обсягу наданих послуг і виконаних робіт.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5500,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у даній справі, які складаються з суми сплаченого ним судового збору в сумі 2481,00 грн., підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі, оскільки вказані витрати фактично понесені позивачем та підтверджені відповідними письмовими доказами (а.с. 15).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (ідентифікаційний код 41717584) суму боргу за кредитним договором «242898-М» від 08.04.2021 року в сумі 11358 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (ідентифікаційний код 41717584) 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 09.12.2022 року.

Суддя Н.В. Чернякова