Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2022 року місто Ужгор

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бедьо В.І.

за участі секретаря судових засідань Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації земельних ділянок, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому ставить наступні вимоги: скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0273 площею 0, 0090 га по АДРЕСА_1 , що зареєстрована за заявою ОСОБА_3 ; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0274 площею 0, 00100 га по АДРЕСА_1 , що зареєстрована за заявою ОСОБА_4 ; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0275 площею 0, 000092 га по АДРЕСА_1 , що зареєстрована за заявою ОСОБА_2 шляхом скасування запису в Поземельних книгах.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06.06.2019 року у справі № 308/10835/17 визнано протиправним та скасовано рішення Ужгородської міської ради від 07.11.2014 року за № 1507 в частині пункту 2.99 щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0090 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 з подальшою передачею її у власність; рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.01.2019 року у справі № 308/6566/15-ц визнано протиправним рішення Ужгородської міської ради від 07.11.2014 року за № 1507 в частині пункту 2.101. щодо надання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 з подальшою передачею її у власність, скасовано рішення Ужгородської міської ради від 07.11.2014 року за № 1507 в частині пункту 2.101. щодо надання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 з подальшою передачею її у власність; рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.01.2019 року у справі за № 308/6563/15-ц визнано протиправним рішення Ужгородської міської ради від 07.11.2014 року за № 1507 в частині пункту 2.100. щодо надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 з подальшою передачею її у власність, скасовано рішення Ужгородської міської ради від 07.11.2014 року за № 1507 в частині пункту 2.100. щодо надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 з подальшою передачею її у власність.

Позивач вказує, що під час розгляду судами вказаних цивільних справ, на підставі оспорюваних рішень відповідачами були розроблені проекти землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок та відповідно до матеріалів проектів здійснено державну реєстрацію земельних ділянок.

Так, за заявою ОСОБА_3 була проведена державна реєстрація земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0273 площею 0, 0090 га по АДРЕСА_1 , за заявою ОСОБА_4 проведена державна реєстрація земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0274 площею 0, 00100 га по АДРЕСА_1 ; за заявою ОСОБА_2 проведено державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0275 площею 0, 000092 га по АДРЕСА_1 .

Таким чином позивач звертає увагу на те, що оскільки рішеннями судів визнано протиправними та скасовано рішення про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок, які відповідно слугували підставою внесення відомостей до державного земельного кадастру, відповідно існує необхідність звернення в порядку, передбаченому ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» про захист права на землю шляхом скасування державної реєстрації вказаних земельних ділянок.

ОСОБА_1 зазначає підставу звернення її до суду з даним позовом - це захист порушеного законного (оспорюваного законом) інтересу щодо користування землями загального користування пішохідної частини (хідника) площі Шандора Петефі у м. Ужгороді, якими позивач щоденно користується, оскільки поруч з вказаною площею знаходиться об`єкт нерухомого майна що належить позивачу на праві власності, зокрема квартира АДРЕСА_2 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 07.04.2021 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 08.09.2021 рокузалучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, з третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації земельних ділянок в якості співвідповідачів Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В судове засідання сторони не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи.

Суд констатує, що позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву від 02.06.2022 року про розгляд справи без її участі, на підставі наявних у справі письмових доказів.

Представник відповідача Ужгородської міської ради Гончарук А. в судове засідання не з`явилася, хоч була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи. Суд констатує, що в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, на підставі наявних у справі письмових доказів та поданого стороною відповідача відзиву. Так свою правову позицію у відзиві представник обґрунтовує тим, що Ужгородська міська рада не наділена повноваженнями щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок. Сторона відповідача посилається на те, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Таким чином представник вважає, що позивач помилково визначив Ужгородську міську раду як належного відповідача у даній справі, адже орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями щодо скасування державної реєстрації шляхом скасування запису в Поземельних книгах, натомість на його думку належним відповідачем виступає Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Васьків М. в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Разом з тим суд констатує, що 23.09.2021 року такий подав відзив на позову заяву, в якому позов визнає, вважає, що викладені стороною позивача підстави необхідності скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок в Державному земельному кадастрі є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на нормах матеріального права та фактичних обставинах справи.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, заяв про відкладення судового розгляду до суду не подали, правом на подання відзиву на позов не скористались.

За таких обставин суд проводить розгляд даної справи за наданими сторонами письмовими матеріалами.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд встановив наступні обставини та правовідносини.

07 листопада 2014 року на XXVI сесії Ужгородської міської ради VI скликання було прийнято рішення № 1507, пунктом 2.99, якого радою було надано ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0090 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 з подальшою передачею її у власність, п. 2.101 якого радою було надано ОСОБА_4 дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 з подальшою передачею їх у власність; п. 2.100 якого радою було надано ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 з подальшою передачею їх у власність.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.01.2019 року визнано протиправним та скасовано рішення Ужгородської міської ради від 07.11.2014 року за № 1507 в частині пункту 2.101. щодо надання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 з подальшою передачею її у власність. Вказане рішення набуло законної сили 04.03.2019 року.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.01.2019 року визнано протиправним та скасовано рішення Ужгородської міської ради від 07.11.2014 року за № 1507 в частині пункту 2.100. щодо надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 з подальшою передачею її у власність. Вказане рішення набуло законної сили 28.02.2019 року.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06.06.2019 року визнано протиправним та скасовано рішення Ужгородської міської ради від 07.11.2014 року за № 1507 в частині пункту 2.99 щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0090 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 з подальшою передачею її у власність. Вказане рішення набуло законної сили 09.07.2019 року.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі оспорюваних рішень відповідачами були розроблені проекти землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок та відповідно до матеріалів проектів здійснено державну реєстрацію земельних ділянок.

Так, за заявою ОСОБА_3 була проведена державна реєстрація земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0273 площею 0, 0090 га по АДРЕСА_1 , за заявою ОСОБА_4 проведена державна реєстрація земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0274 площею 0, 00100 га по АДРЕСА_1 ; за заявою ОСОБА_2 проведено державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0275 площею 0, 000092 га по АДРЕСА_1 .

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про скасування державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0273 площею 0, 0090 га по АДРЕСА_1 , що зареєстрована за заявою ОСОБА_3 ; скасування державної реєстрації земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0274 площею 0, 00100 га по АДРЕСА_1 , що зареєстрована за заявою ОСОБА_4 ; скасування державної реєстрації земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0275 площею 0, 000092 га по АДРЕСА_1 , що зареєстрована за заявою ОСОБА_2

ОСОБА_1 зазначає підставу звернення її до суду з даним позовом - це захист порушеного законного (оспорюваного законом) інтересу щодо користування землями загального користування пішохідної частини (хідника) площі Шандора Петефі у м. Ужгороді, якими позивач щоденно користується, оскільки поруч з вказаною площею знаходиться об`єкт нерухомого майна що належить позивачу на праві власності, зокрема квартира АДРЕСА_2 .

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частинами першою, другою статті 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною третьою статті 152 ЗК України визначено способи захисту прав на землю. Проте, визначений перелік не є вичерпним.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Аналіз вказаних норм вказує на можливість захисту права осіб на землю у будь-який спосіб, якщо такий спосіб є ефективним та не суперечить вимогам Закону.

Предметом спору у даній справі є скасування державної реєстрації земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0273 площею 0, 0090 га по АДРЕСА_1 , що зареєстрована за заявою ОСОБА_3 ; скасування державної реєстрації земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0274 площею 0, 00100 га по АДРЕСА_1 , що зареєстрована за заявою ОСОБА_4 ; скасування державної реєстрації земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0275 площею 0, 000092 га по АДРЕСА_1 , що зареєстрована за заявою ОСОБА_2 .

Частиною першою статті 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (стаття 202 ЗК України).

Частиною першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» яка кореспондується з положеннями статті 193 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено поняття Державного земельного кадастру, відповідно до якого - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Статтею 3 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр базується на таких основних принципах: об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону тощо.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Стаття 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» регулює питання державної реєстрації земельних ділянок. Вказана стаття передбачає порядок реєстрації земельних ділянок, перелік документів, які подаються для реєстрації земельної ділянки (частина четверта ), підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки (частина шоста) та випадки скасування державної реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором (частина десята).

Згідно ст.2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначені земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають реєстрації в Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру.

Згідно ч.ч.9, 10 ст.79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру.

Згідно ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Статтею 24 цього Закону визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Стаття 152 ЗК України визначає такі шляхи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Аналогічну норму закріплено й у ч.1 ст.19 ЦПК України, яка передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді, і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Як вже попередньо встановлено рішеннями судів були визнані протиправними та скасовані рішення суб`єкта владних повноважень щодо надання відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 дозволів на розробку проекту відведення спірних земельних ділянок з подальшою передачею її у власність, які відповідно слугували підставою внесення відомостей до державного земельного кадастру.

Таким чином існує необхідність звернення в порядку, передбаченому ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» про захист права на землю шляхом скасування державної реєстрації вказаних земельних ділянок.

З усією очевидністю вбачається, що в інший спосіб, ніж визначений позивачем відновити та захистити порушені права неможливо.

Аналіз зазначених обставин справи та норм права дає суду підстави вважати, що спір про зобов`язання відповідача скасувати державну реєстрацію спірних земельних має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства, а позивачем відповідно обрано належний спосіб захисту порушеного права, який відповідає нормам Цивільного і цивільного процесуального законодавства.

Така ж правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 128/3751/14-а від 24 квітня 2019 року, яку відповідно ч.4 ст.263 ЦПК України має враховувати суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

На підставі частини 6 статті 16 Закону України Про Державний земельний кадастр кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Цим же законом визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

поділу чи об`єднання земельних ділянок;

якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника;

ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

В разі скасування - кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці, а інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Варто зазначити, що поземельна книга закривається внаслідок скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Згідно пунктів 60 61 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги.

Отже, враховуючи, що рішеннями Ужгородського міськрайоннного суду визнано протиправними та скасовано рішення Ужгородської міської ради від 07.11.2014 року за № 1507 в частині пункту 2.101. щодо надання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 з подальшою передачею її у власність, в частині пункту 2.100. щодо надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 з подальшою передачею її у власність, в частині пункту 2.99 щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0090 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 з подальшою передачею її у власність, порушені права позивача підлягають захисту шляхом скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок.

Заявлені позовні вимоги є вимогами немайнового характеру, а тому за подачу позову позивач сплатила 2724.00 грн. судового збору. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому на користь позивачки у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню сплачений нею судовий збір.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13,18, 81, 89, 258,259, 263-265,352,354, 355 ЦПК України,ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 2, 79-1, 152, 158 ст. ст. 13-14, 19, 41 Конституції України, ЗУ «Про державний земельний кадастр» суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0273 площею 0, 0090 га по АДРЕСА_1 , що зареєстрована за заявою ОСОБА_3 шляхом скасування запису в Поземельних книгах.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0274 площею 0, 00100 га по АДРЕСА_1 , що зареєстрована за заявою ОСОБА_4 шляхом скасування запису в Поземельних книгах.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів у м. Ужгороді за кадастровим номером :01:001:0275 площею 0, 000092 га по АДРЕСА_1 , що зареєстрована за заявою ОСОБА_2 шляхом скасування запису в Поземельних книгах.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 544,80 грн. судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 544,80 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 544,80 грн. судового збору .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 544,80 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 544,80 грн. судового збору .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, місце знаходження: 88008, м. Ужгород, пл. Народна, 4, .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП: суду невідомий.

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_5 , РНОКПП: суду невідомий

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_6 , РНОКПП: суду невідомий.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.І. Бедьо