РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року

м. Рівне

Справа № 564/2720/21

Провадження № 22-ц/4815/1298/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Вейтас І. В.

секретар судового засідання Крижов В. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Костопільська міська рада Рівненської області

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Михайлова Володимира Олександровича на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2022 року у складі судді Грипіч Л. А., ухвалене в м. Костопіль Рівненської області о 14 годині 24 хвилин, повний текст рішення складено 29 серпня 2022 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Костопільської міської ради Рівненської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що працював сторожем адміністративного приміщення Костопільської міської ради згідно з цивільно-правовими договорами з серпня 2005 року до сiчня 2019 року. Розпорядженням міського голови Костопільської міської ради N93-рк вiд 02.03.2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 », його з 03 березня 2021 року звільнено з посади сторожа адміністративного приміщення Костопільської міської ради у зв`язку зі скороченням штату працівників за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Підставами прийняття такого наказу зазначено: рiшення Костопільської міської ради №21 вiд 17.12.2020 року «Про затвердження структури, загальної чисельності апарату та виконавчого комітету Костопільської міської ради (з змінами і доповненнями), розпорядження міського голови від 31.12.2020 року «Про попередження працiвникiв Костопільської міської ради про наступне вивiльнення у порядку ст:49-2 Кодексу законів про працю України. Вважає розпорядження міського голови Костопільської міської ради незаконним та прийнятим з порушенням норм трудового законодавства, порушенням процедури скорочення штату працiвникiв ради, порушує конституційні права на працю позивача. Вказує, що працював сторожем адміністративного приміщення Костопільської міської ради та окрім нього сторожами працювали ще двоє осіб, які виконували свої трудові обов`язки позмінно (доба через дві) згідно графіків роботи і що у Костопільській міській раді не відбулось жодних змін в організації праці, оскільки із затвердженого на березень 2021 року графіку роботи сторожів адмінприміщення замість трьох сторожів, які виконували свою роботу в січні-лютому 2021 року, на роботу прийнято чотирьох сторожів, тобто штат сторожів адмінприміщення Костопільської міської ради збільшився, а тому звільнення позивача проведено з порушенням ст.49-2 КЗпП України. Його не ознайомлено із розпорядженням міського голови від 31.12.2020 «Про попередження працівників Костопільської міської ради про наступне вивільнення у порядку ст.49-2 Кодексу законів про працю України» і що в порушення вимог ч.2 ст.49-2 КЗпП України відповідач не врахував, що позивач має переважне право на залишення на роботі, а також позивачу не було запропоновано будь-яку іншу роботу, чим порушено ч.3 ст.49-2 КЗпП України. Неправомірними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у погіршенні відносин та втрати нормальних життєвих та професійних зв`язків, втрати віри в майбутнє та значного погіршення матеріального становища та значного погіршення здоров`я позивача. Розмір завданої моральної шкоди оцінює у 10 000,00 грн.. З врахуванням уточнених позовних вимог просив визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови Костопільської міської ради №93-рк від 02 березня 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 », поновити його на посаді сторожа адміністративного приміщення Костопільської міської ради з 03 березня 2021 року, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 03 березня 2021 року по 26 серпня 2022 року в сумі 151 017,46 грн. без вирахування податків, стягнути завдану моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн, допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 28 червня 2022 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_1 адвокат Михайлов Володимир Олександрович оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи та доводить, що відповідачем не було дотримано вимог трудового законодавства щодо належного повідомлення особи про наступне вивільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. Вважає також, що судом дана неправильна оцінка терміну «зміни в організації виробництва і праці» та пояснює, що під ним розуміється раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, серед них перехід на бригаду форму організації праці і навпаки, впровадження передових методів, технологій тощо. Додає, що підставою для скорочення чисельності штату працівників стала реорганізація Костопільської міської ради Рівненської області в ході об`єднання територіальних громад. Звертає увагу, що нова структура, загальна чисельність апарату та виконавчого комітету Костопільської міської ради була затверджена та вступила в дію з 01 січня 2021 року, і в той же час лише 31 грудня 2020 року розпорядженням міського голови № 160-рк було попереджено працівників міської ради про наступне вивільнення. Вказує, що позивач працював до 03 березня 2021 року, фактично будучи позаштатним працівником, оскільки посада сторожа адміністративного приміщення була виведена з організаційної структури з 01 січня 2021 року. Звертає увагу, що позивача було допущено до роботи в період, коли його посади не існувало, а відповідно до статті 24 КЗпП України, працівник, який був допущений до роботи, є таким, що уклав безстроковий трудовий договір. Зазначає, що ця обставина не була врахована судом першої інстанції, що призвело до ухвалення помилкового рішення суду. Покликається на ч.3 статті 49-2 КЗпП України, яка передбачає, що власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини 3 статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією спеціальністю чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду. Натомість відповідач не виконав цих вимог, оскільки при затвердженні нової структури і чисельності апарату не з`ясував у позивача можливості виконувати іншу роботу, не врахував його спеціальність та не запропонував вакантні посади, хоча чисельність апарату міської ради в зросла вдвічі, що було підтверджено представником відповідача. Зазначає, що своїми незаконними діями відповідач завдав позивачу моральної шкоди. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві Костопільська міська рада Рівненської області вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебували у трудових правовідносинах.

ОСОБА_1 із серпня 2005 року до січня 2019 року працював черговим в Костопільській міській раді згідно цивільно-правових договорів, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Костопільської міської ради №1789/02-08 від 09.03.2021 року.

04 січня 2019 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу в Костопільську міську раду сторожем адміністративного приміщення, що підтверджується записом №32 у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , виданій 07.08.1981.

Рішенням Костопільської міської ради 17 грудня 2020 року прийнято №21 «Про затвердження структури, загальної чисельності апарату та виконавчого комітету Костопільської міської ради» затверджено структуру, загальна чисельність апарату та виконавчого комітету Костопільської міської ради у кількості 60 штатних одиниць. Згідно п.3 вказаного рішення, останнє набуває чинності з 01 січня 2021 року.

Із додатку до рішення Костопільською міською радою прийнято рішення №21 від 17 грудня 2020 року Структура, загальна чисельність апарату та виконавчого комітету Костопільської міської ради, вбачається, що посада «сторож адміністративного приміщення» у структурі відсутня.

31 грудня 2020 року міським головою видано розпорядження №160-рк «Про попередження працівників Костопільської міської ради про наступне вивільнення у порядку ст.49-2 Кодексу законів про працю України», відповідно до п.2 та п.3 якого фактичне вивільнення працівників здійснити шляхом видання окремого розпорядження не раніше, ніж через два місяці з дня цього розпорядження та ознайомити з цим розпорядженням під особистий підпис всіх зазначених у ньому осіб протягом одного робочого дня.

Із додатку 1 до розпорядження міського голови №160-рк від 31 грудня 2020 року Листок особистого ознайомлення з розпорядженням міського голови від 31.12.2020 №160-рк, вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений із розпорядженням 31.12.2020, про що свідчить підпис останнього.

Судом також встановлено, що згідно графіку змінності сторожів Костопільської міської ради на січень 2021 року, який затверджений міським головою, ОСОБА_1 мав працювати 2, 5, 8, 11, 14, 17, 20, 23, 26, 29 січня, а згідно графіку змінності сторожів Костопільської міської ради на лютий 2021 року, який також затверджений міським головою, ОСОБА_1 мав працювати 1, 4, 7, 10, 13, 16, 19, 22, 25, 28 лютого.

Рішенням Костопільської міської ради 12 лютого 2021 року №79 «Про програму забезпечення цілодобового чергування, прибирання та ремонтів, пов`язаних з утриманням адміністративних приміщень та інших об`єктів комунального майна Костопільської міської ради на 2021-2022 роки» затверджено програму забезпечення цілодобового чергування, прибирання та ремонтів, пов`язаних з утриманням адміністративних приміщень та інших об`єктів комунального майна Костопільської міської ради на 2021-2022 роки (пункт 1 рішення), яким доручено Управлінню фінансів Костопільської міської ради забезпечити фінансування програми (пункт 2 рішення).

Згідно Програми забезпечення цілодобового чергування, прибирання та ремонтів, пов`язаних з утриманням адміністративних приміщень та інших об`єктів комунального майна Костопільської міської ради на 2021-2022 роки, яка є додатком до рішення Костопільської міської ради 12 лютого 2021 року №79, виконавцем забезпечення цілодобового чергування в адмінприміщеннях є Комунальне підприємство Костопільської міської ради «Костопількомунсервіс», джерелом фінансування вказаних заходів міський бюджет.

Розпорядженням міського голови від 02 березня 2021 року №93-рк «Про звільнення ОСОБА_1 », позивача сторожа адміністративного приміщення Костопільської міської ради, звільнено з 03 березня 2021 року у зв`язку зі скороченням штату працівників (п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України) з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку. Доручено відділу бухгалтерського обліку виплатити ОСОБА_1 , компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за період роботи з 04.01.2020 по 03.01.2021, з 04.01.2021 по 03.03.2021.

Трудову книжку ОСОБА_1 видано 03.03.2021, про що свідчить запис №51 в Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них.

Із графіку змінності та обліку використання робочого часу працівників (сторожів), що здійснюють цілодобову охорону адмінприміщення, території міської ради за адресою АДРЕСА_1 в березні 2021 року, який затверджений начальником відділу ЖКГ та комунальної власності 01.03.2021, вбачається, що охорону адмінприміщення, території міської ради здійснюють ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 вказував, що його звільнення проведено з порушенням вимог трудового законодавства, за неналежного виконання відповідачем свого обов`язку щодо працевлаштування вивільнюваного у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівника, а також несвоєчасного повідомлення працівника про наступне вивільнення.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч.1, 3 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Під час розгляду трудових спорів, пов`язаних зі звільненням відповідно ч.1 п.1 ст.40 КЗпП України, слід з`ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивача було звільнено з роботи розпорядженням міського голови №93-рк «Про звільнення ОСОБА_1 » від 02 березня 2021 року, а про наступне вивільнення він був попереджений 31 грудня 2020 року, про що свідчить його підпис у Листку особистого ознайомлення з розпорядженням міського голови від 31.12.2020 №160-рк про ознайомлення. Тобто, передбачений ч.1 ст.49-2 КЗпП України двомісячний строк для ознайомлення працівника про зміни у організації виробництва і штату роботодавцем (відповідачем) дотриманий, і доводи апеляційної скарги про порушення відповідачем цих вимог закону не знайшли свого підтвердження.

У апеляційній скарзі представником позивача вказано про те, що у Костопільській міській раді не відбулося змінв організації виробництва і праці та скорочення чисельності штату працівників, адже після звільнення позивача натомість двох посад сторожа з`явилося чотири. Такі доводи спростовуються фактичними обставинами справи та документальними доказами.

Так, рішенням Костопільської міської ради 17 грудня 2020 року №21 затверджено Структуру, загальну чисельність апарату та виконавчого комітету Костопільської міської ради, з якої вбачається, що посада «сторож адміністративного приміщення» у структурі Костопільської міської ради з 01.01.2021 відсутня. Зазначене свідчить, що у відповідача відбулись зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності штату працівників, в тому числі посади позивача.

Посилання апелянта на графік чергувань сторожів на березень 2021 року як на підтвердження того, що у Костопільській міській раді не відбулось змін в організації праці спростовуються затвердженою та введеною в дію з 01.01.2021 року Структурою, загальною чисельність апарату та виконавчого комітету Костопільської міської ради, де відсутня посада «сторож адміністративного приміщення», яку обіймав позивач.

Крім того, графік чергування сторожів на березень 2021 року складений Комунальним підприємством Костопільської міської ради «Костопількомунсервіс», яке забезпечувало чергування з березня 2021 року у адміністративному приміщенні Костопільської міської ради згідно затвердженої рішенням Костопільської міської ради 12 лютого 2021 року №79 Програми забезпечення цілодобового чергування, прибирання та ремонтів, пов`язаних з утриманням адміністративних приміщень та інших об`єктів комунального майна Костопільської міської ради на 2021-2022 роки. При цьому, до чергування залучались саме працівники комунального підприємства «Костопількомунсервіс».

Покликання апелянта на те, що фактичним допуском ОСОБА_1 до роботи після 01.03.2021 року із ним було по суті укладено безстроковий трудовий договір, апеляційним судом оцінюються критично, оскільки положення щодо продовження трудового договору на невизначений строк у разі, якщо після закінчення строку трудового договору трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, не розповсюджується на спірні правовідносини. Таке положення стосується передбачених пунктами 2 і 3 ст. 23 КЗпП України трудових договорів, які укладаються на визначений строк, встановлений за погодженням сторін та які укладається на час виконання певної роботи.

Викладені у апеляційній скарзі твердження про невиконання Костопільською міською радою як роботодавцем свого обов`язку із працевлаштування вивільнюваного працівника в Комунальному підприємстві Костопільської міської ради «Костопількомунсервіс» не заслуговують на увагу апеляційного суду. Вказане підприємство є окремою юридичною особою, і Костопільська міська рада, яка має свій окремий штат працівників та відповідний затверджений штатний розпис, не наділена повноваженнями працевлаштовувати будь-яких осіб в іншій юридичні особі, яка має свій окремий штатний розпис та самостійно здійснює прийняття на роботу працівників та їх звільнення з роботи. Інша робота чи посада у Костопільській міській раді позивачу ОСОБА_1 не пропонувались у зв`язку з відсутністю таких у Костопільській міській раді в період з 01.01.2021 та по момент звільнення, а відтак відсутні підстави стверджувати, що відповідач порушив права позивача при його звільненні.

Доводи апелянта про те, що місцевим судом не дано належної оцінки обставинам заподіяння позивачу моральної шкоди неправомірними діями відповідача, апеляційним судом відхиляються. Вимоги про відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням трудових прав, є похідними від визнання звільненням звільнення позивача з роботи, яке таким не визнано. Твердження позивача про те, що діями відповідача по звільненню з роботи заподіяно йому душевні хвилювання, що призвели до лікування в медичному закладі, не можуть слугувати підставою для скасування рішення, оскільки діагноз, з яким позивач перебував на лікуванні, був діагностований позивачу в період з 14.01.2021 по 22.01.2021, а в подальшому з 24.03.2021. Як встановлено судом, в період з 14.01.2021 по 22.01.2021 позивач ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні загальної терапії (кардіології) КНП «Березнівська центральна районна лікарня» з діагнозом: ІХС, Стенокардія напруги. ФК ІІІ. Прогресуючий перебіг. Кардіосклероз. Постійний ФП тахі-нормосистоліячний варіант. Ішемічна та аритмогенна КМП з дилатацією порожнини серця. Відносна недостатність МК, ТК. АГ ІІ помірна за рівнем АТ з частою варіабельністю АТ. СН ІІБ ФК ІІІ Двобічний гідроракс (епікриз №183, довідка №4 КНП «Березнівська центральна районна лікарня»). Також у період з 24.03.2021 по 30.09.2021 позивач ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні загальної терапії (кардіології) КНП «Березнівська центральна районна лікарня» з діагнозом: ІХС, Стенокардія напруги. ФК ІІІ. Прогресуючий перебіг. Кардіосклероз. Постійний ФП тахі-нормосистоліячний варіант. Ішемічна та аритмогенна КМП з дилатацією порожнини серця. Відносна недостатність МК, ТК. АГ ІІ помірна за рівнем АТ з частою варіабельністю АТ. СН ІІБ ФК ІІІ Двобічний гідроракс. (епікриз №1524 КНП «Березнівська центральна районна лікарня»).

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Михайлова Володимира Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2022 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2022 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Вейтас І. В.