Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Тептюка Є.П.

за участю секретаря Щербак-Стерниш Д.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Постригань Т.Л.

представників відповідача Дерев`янка В.Т. , ОСОБА_4

представника третьої особи Молчанович Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: орган опіки та піклування міста Черкаси про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача:

ОСОБА_1 звернулася до суду через свого представника - адвоката Постригань Т.Л. з позовом до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: орган опіки та піклування міста Черкаси про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2019 році відповідач припинив спілкування та будь-які стосунки з дитиною, зв`язок з нею не підтримує, її життям, здоровям, навчанням, духовним та матеріальним розвитком не цікавиться, матеріально дитині не допомагає. ОСОБА_5 ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами своєї дитини, її станом здоровя, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до внутрішнього світу своєї доньки; не створює та не забезпечує умов для отримання освіти. Тобто відповідач, покладених на нього батьківських обовязків не виконує: не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. За таких обставин створились умови, які шкодять інтересам дитини.

З липня 2020 року на телефон ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_6 надходять дзвінки від колекторів. Дитина боїться свого батька, не бажає зустрічатись з ним, та не бажає, щоб він забрав її від матері. Всі питання щодо виховання вирішуються ОСОБА_1 самостійно без участі та підтримки з боку батька. ОСОБА_1 має постійних дохід, місце проживання, забезпечує дитину.

Відповідач не приділяє увагу навчанню дитини.

У звязку з тим, що позивачу невідомо місце перебування відповідача, статус якого вона визначає як «колишній співмешканець», остання не могла отримати згоду на поїздку дитини за кордон, у звязку з чим в березні 2021 року звернулась до органу опіки та піклування із заявою щодо отримання висновку про підтвердження місця проживання ОСОБА_6 з метою виїзду на оздоровлення за кордон. ОСОБА_5 запрошення до служби у справах дітей ігнорував. Даний факт характеризує ставлення батька до дитини.

Враховуючи викладене та висновок органу опіки та піклування Черкаської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 щодо малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач просила суд: позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_6 ; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з ОСОБА_5 на її користь судові витрати.

Пояснення сторін:

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала і зазначила, що дитина проживає з нею. Батьком дитини є ОСОБА_5 з яким вона у шлюбі не перебувала. Всі обовязки по вихованню дитини здійснює вона. Батько з дитиною був лише на свята. Останні 2 роки ОСОБА_5 повністю ухилився від виховання дитини. Дитина неодноразово бачила моральне та фізичне насильство з боку відповідача над її матірю. Близько півтора року тому дитина виявила бажання піти вивчати бойові мистецтва. Відповідач постійно ображав позивача. Коли вона з донькою була у церкві, відповідач їх бачив, однак навіть не підійшов. Дитина зробила свій вибір у спілкуванні з батьком.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю і зазначила, що відповідач припинив спілкування з дитиною. Матері дитини не допомагає. У 2020-2021 роках не цікавився життям дитини. До позивача надходили телефонні дзвінки від колекторів. Від відповідача лунали постійні образі в бік позивача при дитині. Єдиною контактною особою є мати дитини. Поведінка ОСОБА_5 негативно впливає на дитину.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що у грудні 2003 року він почав проживати разом з позивачем. 15.05.2004 року вони зареєстрували церковний шлюб. Вихованням дитини займався він та няня. Він заробляв основні кошти на будівництво будинку та утриманні сімї. Він постійно водив дитину до школи та до логопеда, сплачував гроші за танці. З кулаками він ніколи не кидався на ОСОБА_1 . ОСОБА_6 раніше захищала його. Він переказував кошти на карту для дитини, але ніхто їх не отримує. Він ходив до школи і цікавився у вчителів життям та навчанням доньки. В березі ОСОБА_6 перестала ходити до школи, і він не мав змоги спілкуватися з дитиною. Відповідач виконує роботи з ремонту, у звязку з чим має дохід і привозив кошти в сімю. Він заблокований в телефонних контактах доньки. На свято Пасхи не підійшов до позивача з дитиною, оскільки був з іншою родиною. Висновок органу опіки та піклування він не оскаржував.

Представник відповідача - адвокат Деревянко В.Т. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відсутні підстави для позбавлення батьківських прав, викладені у ст. 164 СК України. Шлюб сторін був зареєстрований у церкві.

Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що вони отримали звернення від ОСОБА_1 , у звязку з чим запросили до себе відповідача ОСОБА_5 . До складу комісії входить 12 осіб з різних департаментів, які вислухавши дитину, одноголосно прийняли рішення про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав. Також з дитиною розмовляв психолог. Вона свідомо висловила свою позицію. Орган опіки та піклування захищає інтереси дитини.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона з 11.2019 року працювала в сімї ОСОБА_1 . Родина складалася з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Свідок ходила до них допомагати у будинок, що розташований у с. Свидівок. Приходила до них 5 днів на тиждень. Щодо стосунків в родині, пояснила, що ОСОБА_6 майже не спілкувалася з батьком. ОСОБА_5 лежав на дивані, дивився телевізор, часто дозволяв собі вживати алкоголь в присутності дитини. Оскільки ОСОБА_1 зранку іхала на роботі, а з батьком ОСОБА_6 не спілкувалася то своїми проблемами вона ділилася з нею. Так, ОСОБА_6 розповідала свідку, що вона часто плаче, оскільки батько перебуваючи у стані алкогольного спяніння ображає її. Батько в присутності дитини говорив про її фізіологічні ознаки, про її статевий розвиток, на що дитина дуже соромилася. Свідок розповіла, що у ОСОБА_5 були приступи і йому викликали карету швидкої медичної допомоги. Свідок бачила як ОСОБА_5 лежав на підлозі в стані алкогольного спяніння. Лікар сказав, що він «перепив». ОСОБА_5 звертався до свідка вживаючи нецензурні слова. Він кричав на дитину. Відповідач вживав алкогольні напої при свідку. Зараз дитина не спілкується з ним.

Після того, як ОСОБА_5 виїхав з будинку, дитина стала спокійною, тепер живе повним життям, дитина стала веселою, не сидить постійно в своїй кімнаті. Свідок повідомила, що продовжує працювати в родині ОСОБА_1 , з ОСОБА_6 спілкується постійно, у них добрі відносини. ОСОБА_6 їй розповідала, що батько з нею не спілкувався. Дитина страждає від булінгу від однокласників, у звязку з поведінкою батька, який ходив до школи та звертався до батьків однокласників ОСОБА_6 за позитивною характеристикою, щось їм нарозповідав і ці дії призвели до булінгу дитини у школі. На день народження ОСОБА_6 батько її не вітав. ОСОБА_6 відвідує художню школу, курси з вивчення англійської мови. Дитина говорила, що їй все купляє матір.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є матір`ю позивача. Бачила ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння коли він приїжджав співати колядки. Тобто був у стані алкогольного сп`яніння і водив дітей на колядку. У неї з ОСОБА_5 не було конфліктів. Відповідач постійно провокував ОСОБА_1 . Говорив, що вона не гарна, товста, погано готує. Онука ОСОБА_6 казала, що на свято Пасхи, вона бачила батька біля церкви, але він до них навіть не підійшов. З червня 2020 року свідок не бачила ОСОБА_5 . ОСОБА_6 казала, що батько говорив їй огидні речі про матір. Зараз свідок надає допомогу доньці в утриманні дитини. Духовну і моральну підтримку дитині ОСОБА_5 не надавав. ОСОБА_6 повідомила, що не хоче зустрічатися з батьком. Моральний стан дитини погіршився після того як інші діти почали обговорювати сімейні стосунки її батьків. Дитина постійно плакала через байдужість батька. Він не звертав на неї уваги. ОСОБА_6 казала, що він ображав її коли говорив негарні слова про її матір.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що він є батьком позивача. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у церковному шлюбі. Після народження дитини донька пішла на роботу. Для ОСОБА_5 дитина була не потрібна, і чим старша, тим більш не потрібна. ОСОБА_5 керував автомобілем будучи у стані алкогольного спяніння, і в автомобілі перебувала донька. ОСОБА_5 завдавав тілесних ушкоджень свідку за зауваження. Він два роки не спілкувався з дитиною, і морально не допомагав дитині. З 2020 року дитина була зовсім непотрібна ОСОБА_5 . У 2020-2021 роках дитина проживала виключно з матірю. В

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що з 2010 по 2013 роки вона працювала хатньою робітницею у сімї ОСОБА_5 . Вона телефонувала ОСОБА_5 і спілкувалася з ним, запитуючи про нього, про ОСОБА_6 та про їх родину. В період 2020-2021 років свідок не бачила родину ОСОБА_5 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що ОСОБА_5 є племінником його дружини. Він був свідком на весіллі. За період 2020-2021 років свідку відомо, що ОСОБА_5 возив до Карпат дитину. Також він водив дитину до гуртків. Але це все відомо свідку зі слів ОСОБА_5 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що ОСОБА_5 її племінник. Період 2020-2021 років був для ОСОБА_5 дуже складним. Їй дуже близька ця родина. Свідок бачила як ОСОБА_5 возив дитину. У 2020-2021 роках свідок не бачила ОСОБА_5 пяним. ОСОБА_6 відвідувала гуртки. Свідок бачила як ОСОБА_5 три рази возив ОСОБА_6 на танці та до художньої школи, але дитину вона не бачила, це все їй розповідав племінник. ОСОБА_1 припинила спілкування зі свідком. Відносини ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були дуже гарними. ОСОБА_5 не мав можливості спілкуватися з дитиною.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що він знайомий з родиною ОСОБА_1 та ОСОБА_5 близько 10 років. Вони товаришували, хрестили дитину і святкували разом. Зустрічалися на свята. Відносини у родині були гарні. ОСОБА_5 проводив час з донькою. Водив його сина та ОСОБА_6 до логопеда. Також супроводжував доньку до гуртків. З 2015 року свідок не спілкується з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . ОСОБА_5 розповідав, що немає можливості спілкуватися з донькою.

Допитана в судовому засіданні малолітня ОСОБА_6 суду пояснила, що їй 13 років і вона вже є дорослою. Вона памятає, що батько скандалив з матірю, намагався вчинити фізичну розправу, а вона ставала між ними. Батько пішов і з того часу не підтримував її. У 2022 році батько переводив їй 1000 грн. Уход батька з сімї супроводжувався скандалом. Він кидався на матір з кулаками. Після того як батько пішов, він якогось дня приїхав до будинку і вчинив їй скандал. Забрав речі обманним шляхом, зокрема забрав 2 фотоапарати, хоча вона просила його залишити їй один. Свідок розповіла суду, що на її телефонували колектори. Батько, коли жив з ними постійно скандалив, вживав спиртні напої з домогосподаркою, фліртував з нею. Крім того, батько керував автомобілем в стані алкогольного спяніння і возив її з собою. Цілими днями батько не працював. Відпускав в її бік недоречні вислови, щодо її фізіологічного розвитку. З того часу, як батько пішов з родини, він перестав спілкуватися з нею, не домогав. Але сходив до школи, де порозповідав різні плітки про її маму, в зв`язку з чим вона відчула булінг з боку однокласників та втратила друзів, але має надію відновити з друзями стосунки. На думку ОСОБА_6 дії ОСОБА_5 цьому сприяли. ОСОБА_6 повідомила суду, що ніяких стосунків не хоче мати з батьком. Зараз вона відчуває себе в безпеці і рада, що батько з ними не живе.

Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 28.07.2021 року позовна заява залишена без руху.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 22.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження.

19.11.2021 року від представника відповідача - адвоката Деревянка В.Т. надійшло клопотання про витребування доказів, долучення відеозапису з подіями до матеріалів справи та виклик свідків. Клопотання судом задоволено.

06.12.2021 року від представника позивача надійшло заперечення щодо приєднання доказів сторони відповідача.

29.11.2021 року від представника позивача - адвоката Постригань Т.Л. надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

29.11.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. Клопотання судом задоволено.

12.12.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. Клопотання судом задоволено.

13.12.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду по суті, та задоволено клопотання сторін про виклик свідків.

Встановлені судом обставини:

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними її свідоцтва про народження від 29.04.2009 року, серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки з приватної школи бальних танців «ELITE DANCE» від 14.07.2021 року, ОСОБА_6 2009 року народження дійсно навчається в даній школі з 2017 року. Єдиною дорослою контактною особою, що фінансує навчання ОСОБА_6 , відповідає за її доставку на навчання є матір - ОСОБА_1 . Батько дитини, ОСОБА_5 , не приймає участь в організаційних та фінансових питаннях щодо навчання, виховання дитини, забезпечення її транспортування до школи та після школи.

В матеріалах справи наявні копії квитанцій щодо сплати ОСОБА_1 коштів за заняття танцями ФОП ОСОБА_25 за 2017-2020 роки.

У звязку з тим, що позивачем не надано документів щодо вартості навчання ОСОБА_6 в школі танцю, не можливо стверджувати про повну або часткову оплату навчання, однак не можливо заперечувати про те, що кошти на позашкільну освіту доньки ОСОБА_1 витрачала.

З довідки виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 31.08.2021 року №876 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та проживає у домоволодінні у АДРЕСА_1 . Також в домоволодінні зареєстрована та проживає ОСОБА_6 , 2009 р.н.

ОСОБА_1 працює в ТОВ «Черкасиміськбуд» з 14.02.2006 року на посаді фінансового директора з окладом 7700 грн. на місяць, згідно довідки ТОВ «Черкасиміськбуд» від 06.09.2021 року. Суд зауважує, що дана довідка підтверджує тільки те, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Черкасиміськбуд» є трудові відносини, однак повністю дохід позивача не відображає, оскільки заробітна плата складається не тільки з посадового окладу.

За місцем роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно, згідно даних характеристики наданої ТОВ «Черкасиміськбуд» від 06.09.2021 року.

Суд зазначає, що хоча довідка та характеристика з місця роботи позивача не стосуються предмету спору, однак останні підтверджують можливість матері утримувати дитину, за відсутності батьківської опіки.

Згідно довідки лікаря-педиатра ОСОБА_26 від 25.11.2021 року, ОСОБА_6 , 2009 року народження є її пацієнткою, про що підписано відповідний договір. Дитина на постійній основі проходить усі необхідні для її віку обстеження та отримує лікування та вакцинування за необхідності. ОСОБА_1 - мати дитини є єдиною контактною особою, з якої лікар спілкувалася щодо пацієнтки та єдиною особою, яка доставляє дитину до клініки та відповідає за її безпеку. Суд зауважує, що декларація укладена з даним лікарем ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 03.09.2021 року. Тобто лікар здійснює медичне супроводження дитини тільки 2 місяці.

Відповідно до довідки з Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 13.09.2021 року №20297-01-10, ОСОБА_5 був зареєстрований у АДРЕСА_2 з 20.05.2005 року по 10.08.2021 року. Був знятий з реєстрації місця проживання на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2021 року, справа №711/5412/20.

01.07.2021 року виконавчим комітетом Черкаської міської ради за №415/30-03-03 надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_5 щодо малолітньої ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом досліджено наданий стороною відповідачів CD-диск з відеозаписом, де ОСОБА_5 з донькою знімають відеокліп. Сторони не заперечують, що дані події відбувалися, коли ОСОБА_6 було 9 років, тобто за два роки до того, як ОСОБА_5 перестав спілкуватися з донькою.

Згідно характеристики на ОСОБА_6 , ученицю 7-Б класу Першої міської гімназії Черкаської міської ради Черкаської області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в даному освітньому закладі з 01.09.2009 року. Дитина характеризується позитивно. Протягом пятого класу, батько дитини, ОСОБА_5 , активно спілкувався з класним керівником та педагогами, неодноразово організовував та брав участь у різних шкільних заходах. Проявляв інтерес до успіхів та невдач дитини. Протягом навчання у шостому класі і станом на сьогоднішній день, у звязку з карантинними обмеженнями, що не дозволяють доступ батьків до приміщення гімназії, взаємодія батьків із учителями була обмеженою. Вищезазначені якості характеристики підтверджує і вчителька початкових класів ОСОБА_27 , яка навчала ОСОБА_6 2009-2013 роки.

З виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_5 з КНП «Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» вбачаються наявні у останнього захворювання і з коротким переліком встановлених діагнозів. Суд зауважує, що з даної виписки не можливо оцінити стан здоровя ОСОБА_5 з точки зору того як дані захворювання впливають на його життя та на скільки є небезпечними у своєму перебігу.

У матеріалах справи наявні чеки щодо оплати ОСОБА_5 навчання ОСОБА_6 в Черкаській дитячій художній школі м. Данила Нарбута за 2018-2020 роки. Оплата згідно чеків проводилась не кожного місяця. У звязку з тим, що відповідачем не надано документів щодо вартості навчання ОСОБА_6 в даному закладі, не можливо стверджувати про повну або часткову оплату ним навчання, однак не можливо заперечувати про те, що кошти на позашкільну освіту доньки він витрачав.

З листа структурного підрозділу Черкаської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги від 08.12.2021 року №270 вбачається, що в 2020 році до ОСОБА_5 було здійснено 5 викликів бригади швидкої медичної допомоги.

Згідно даних дублікатів чеків, ОСОБА_5 у 2022 році було здійснено перерахування коштів ОСОБА_6 на загальну суму 6000 грн.

Суд не приймає як допустимий доказ письмові пояснення ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , оскільки вони порушують принцип безпосередності дослідження доказів.

Суд не приймає як достовірний та достатній доказ довідку лікаря ОСОБА_28 від 14.07.2021 року, щодо перебування під її наглядом та проходження медичних обстежень - ОСОБА_6 , оскільки довідка не містить назви медичної установи в якій працює лікар, як і даних щодо спеціалізації лікаря. Також відсутній вихідний номер документу.

Надані стороною позивача копії квитанції щодо здійснення благодійних внесків ОСОБА_1 на користь БФ «До України» через освіту, суд визнає неповними і неналежними доказами, оскільки вони не відображають інформацію щодо підстав внесення благодійного внеску, необхідності у його здійсненні, не містять даних як дані внески стосуються інтересів дитини.

Суд не досліджує дані медичної картки ОСОБА_6 , оскільки даний доказ є неналежним та недопустимим, зокрема не засвідчений в установленому законом порядку і не стосується предмету спору.

Норми права, що підлягають застосуванню:

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Приписами п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвстановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1- 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; повинні поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 15, п. 16, п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 169 СК особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення.

Статтями 12-15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На рівні внутрішнього законодавства України це право дитини конкретизовано, зокрема у статті 171 СК України, яка регулює врахування думки дитини при вирішенні питань, які стосуються її життя.

У рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

ч. 2, ч.3 ст. 166 СК України визначає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України).

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. (ч. 1 ст. 183 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи:

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

З пояснень позивача вбачається, що у неї виник спір з ОСОБА_5 з приводу виїзду дитини за кордон, внаслідок чого її пасивна поведінка щодо участі батька у вихованні дитини змінилася на активну. Зокрема, з 2020 року ОСОБА_1 стала самостійно виховувати спільну з ОСОБА_5 доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і взяла на себе обов`язки по її утриманню, однак не зверталася до батька дитини з питанням щодо неналежного виконанням ним його батьківських обовязків. Натомість після неможливості отримати згоду ОСОБА_5 щодо виїзду дитини за кордон на оздоровлення, ОСОБА_1 перестала «ігнорувати» відсутність батька в житті дитини і вирішила захистити інтереси малолітньої доньки, як то її право на відпочинок, на безпечне середовище, та на оздоровлення, шляхом звернення до суду з відповідним позовом, оскільки батько дитини перешкоджає їй реалізувати такі права.

У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак проживали разом і виховували спільну дитину ОСОБА_6 . І якщо ОСОБА_1 приділяла увагу навчанню дитини, її здоровю, духовному розвитку, то ОСОБА_5 приймав участь тільки у святах у колі друзів. Судом не заперечується той факт, що ОСОБА_5 відвозив дитину на гуртки, до логопеда, сплачував часткового кошти на позашкільне навчання, але після того, як перестав проживати в родині, всі дії направлені на виховання, розвиток та утримання дитини відповідач припинив. Як повідомив суду сам відповідач, він дійсно з того часу, як родина розпалася не зустрічався з донькою, не відвідував її в школі, і дійсно зустрівши біля церкви на свято Пасхи доньку та позивача, не підходив до них, так як був з іншою жінкою та не хотів сварки. Суд вважає встановленим той факт, що з 2020 року відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обовязків. Після звернення позивача в суд, відовідач став перераховувати кошти на утримання дитини, як вбачається з наданих квитанцій перераховува по 1000 грн. в місяць в якості аліментів.

Суд допускає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 міг існувати конфлікт за якого останній не бажав спілкуватися з позивачем, однак така його поведінка не повинна була відображатись на дитині, яка крім того, що переживала розлучення родини, була позбавлена його уваги доволі довгий час. Відповідачем не надано будь-якого доказу щодо того, що він бажав спілкуватись з дитиною, але не мав змоги. Посилання на те, що ОСОБА_5 за цей період звертався до лікарів і лікувався амбулаторно суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем не доведено, що наявні у нього хронічні або сезонні захворювання обмежували його зв`язок з соціумом, позбавляли можливості пересуватися, спілкуватися, і вимагали ізолювання від суспільства. Крім того, відповідачем не надано підтверджень з приводу причин виклику карети швидкої медичної допомоги, натомість свідок ОСОБА_10 , яка проживала в сімї ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , і бачила поведінку обох батьків, зазначила, що ОСОБА_5 зловживав алкогольними напоями, і у нього були напади, внаслідок чого йому викликали карету швидкої медичної допомоги.

Суд оцінює покази свідків, зокрема покази свідка ОСОБА_10 , яка певний час проживала у сімї ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , і займалася вихованням малолітньої ОСОБА_6 , поки ОСОБА_1 була на роботі. З показів даного свідка вбачається, що у неї встановився доволі близький зв`язок з дитиною, яка їй розповідала про особисті переживання. Увагу суду привертає та обставина, що не маючи щільного графіку роботи та будучи офіційно непрацевлаштованим, ОСОБА_5 не займався вихованням доньки, поки ОСОБА_1 була зайнята на роботі. Зважаючи на вік дитини, відповідач міг приділяти увагу її вихованню, не залучаючи до цього помічницю. Однак за показами свідка, останній перебував вдома, де пиячив, недоречно шуткував з дитини, свідомо її ображаючи, зокрема його вислови в бік доньки щодо її фізичного розвитку і жіночих форм могли завдати психологічної травми дитині.

Згідно показів свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_15 , які є батьками позивача і відповідно бабусею та дідусем ОСОБА_6 , ОСОБА_5 не приділяв увагу вихованню дитини. Так приймав участь у спільних святах, однак це свідчить про те, що ОСОБА_5 бажав влаштувати свято саме дитині, а вказує на те, що він бажав зосередити на собі увагу знайомих та родичів, які були присутні на святах.

Суд приймає до уваги покази свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_22 та ОСОБА_24 , які характеризують ОСОБА_5 з позитивної сторони, зазначаючи, що він відвозив доньку на гуртки, до логопеда, приймав участь у родинних святах. Суд не заперечує, що ОСОБА_5 користується повагою товаришів, з якими він проводить відпочинок, відвідує спільні заходи. Дані свідки характеризують ОСОБА_5 як людину, яка має «гарне обличчя» у суспільстві і проявляє себе дружньо, уважно до інших, є компанійською людиною, яка на їх думку не може мати негативні риси характеру за такої поведінки, однак вони не були спостерігачами поведінки батька та доньки наодинці, або виключно у колі сімї, у звязку з чим не можуть свідчити про належне/неналежне виконання ОСОБА_5 батьківських обов`язків та його зв`язок з дитиною.

Наявні у матеріалах справи письмові докази фактично характеризують обох батьків щодо їх участі в шкільному навчанні дитини, понесені витрати на її утримання, зайнятість на роботі або відсутність такої, стан здоровя, однак не містять даних щодо того, як поведінка кожного з них сприймається самою дитиною та впливає на її життя, фізичне та психологічне здоровя, оскільки для дитини перш за все важлива увага з боку матері та батька, той час, який вони проводять разом, спілкування, пошук цінностей та визначення майбутніх шляхів для здобуття бажаного, відчуття захисту від навколишніх несприятливих факторів та розуміння, що батьки завжди прийдуть на допомогу.

Для того, щоб дізнатися відношення дитини до обох батьків, судом було допитано малолітню ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні в присутності обох батьків зазначила, що залишення батьком сімї сприймається нею як та обставина, за якої дитина почуває себе в стані спокою. Хвилювання дитина відчувала, коли проживала з батьком разом. Зокрема ОСОБА_6 зазначає, що між батьками досить часто виникали сварки, за яких батько дуже ображав матір, і ОСОБА_6 вимушена була ставати між ними, аби припинити сварку. На дитину морально дуже вплинула зневага батька до матері, його образи в її бік та фрази батька по відношенню до самої дитини щодо її фізичного розвитку та жіночності. Розуміючи, що батько виявляє зневагу в бік ОСОБА_1 та самої ОСОБА_6 , не приділяє їм увагу і час, малолітня ОСОБА_6 не бажала і не бажає спілкуватись з останнім, і найголовніше - не відчувала будь-яких негативних емоцій, коли батько залишив родину.

З вищевказаного вбачається, що ОСОБА_5 важлива тільки увага суспільства та думка щодо нього оточуючих, однак не близьких. Фактично відповідач став проявляти увагу до дитини після предявлення позову до суду, не довівши обставини за яких він з 2020 року не спілкувався з дитиною, та не пояснивши причини з яких з ними не бажає спілкуватись ОСОБА_6 . Матеріалами справи, показами свідків та самої дитини не доводиться, що ОСОБА_6 бажав спілкуватись з дитиною, але не мав змоги, і що йому важлива сама дитина, а не його статус батька у суспільстві. Суд зауважує, що після звернення позивача з позовом до суду, ОСОБА_5 не вчинив жодних дій, спрямованих на покращення стосунків з донькою, однак став розпитувати про успіхи дитини в навчанні і розповідати про його сімейні проблеми з ОСОБА_1 шкільним вчителям доньки та батькам її однокласників, що призвело до булінгу ОСОБА_6 в школі, оскільки сімейні негаразди батьків почали обговорювати однокласники ОСОБА_6 , пліткувати, насміхатись над нею, і фактично відокремили її від свого спілкування та уваги.

Враховуючи, що відсутність батька в сім`ї з 2020 року сприймалось ОСОБА_6 спокійно, вона перестала бути свідком сімейних сварок та конфліктів, перестала хвилюватись за матір, приділяла увагу навчанню та позакласному вихованню, спілкуванню з друзями, то поява батька і його активна поведінка викликали у дитини стрес і порушення звичного життя, що виразилось у непорозуміннях з товаришами, хвилюваннях та поверненні до колишніх образ на нього, у звязку з чим в діях ОСОБА_5 вбачається винна поведінка по відношенню до дитини, яка полягає в завданні моральних страждань дитині, через які вона не бажає мати будь-який зв`язок з батьком, розуміючи подальші наслідки і бажаючи їх настання. Поведінка ОСОБА_5 як батька, який уособлює для ОСОБА_6 поведінку усіх чоловіків, є неприйнятною і може викликати у дитини викривлення обєктивної реальності у формі когнітивних упереджень, тобто відхилення у судженнях щодо поведінки осіб чоловічої статі, яке супроводжується можливою нелогічністю у прийнятті висновків про інших людей і ситуації.

Тому позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав по відношенню до малолітньої ОСОБА_6 буде перш за все захищати інтереси малолітньої дитини.

Оскільки позбавлення батьківських прав не позбавляє особу обовязку утримувати дитину, вимога щодо стягнення з ОСОБА_5 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої ОСОБА_6 , підлягає задоволенню.

Судові витрати:

Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України. Враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст164, 166, 181 СК України, ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав стосовно його доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 908 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду або безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована у АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Третя особа: орган опіки та піклування міста Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36, м. Черкаси.

Повний текст рішення складено 11.07.2022 року.

Суддя: Є. П. Тептюк