Провадження №: 4-с/755/290/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" червня 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - САВЛУК Т.В.

за участі секретаря Бурячек О.В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 - не з`явився,

представник заявника - адвокат Любченко Т.С.,

заінтересована особа ОСОБА_2 - не з`явилася,

представник заінтересованої особи адвокат Миролюбова О.В. - не з`явилася,

заінтересована особа - державний виконавець Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчук Микола Володимирович - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, в залі суду, цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний виконавець Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчук Микола Володимирович, ОСОБА_2 на дії державного виконавця щодо незаконного обрахування розрахунку заборгованості по аліментам,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчук Миколи Володимировича, просив визнати неправомірним обрахування розрахунку заборгованості по аліментам, зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості, з урахуванням обставин, зазначених у скарзі, а саме: здійснення боржником підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування та тривалій хворобі.

11 лютого 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

31 лютого 2022 року заінтересована особа ОСОБА_2 подала до суду заперечення на скаргу, з викладенням своїх міркувань по суті предмету скарги з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та просила відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Представник заявника - адвокат Любченко Тетяна Сергіївна в судовому засіданні скаргу підтримала, просила задовольнити з підстав наведених у змісті поданої до суду скарги, додатково пояснила, що в провадженні державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчук Миколи Володимировича перебуває виконавчий лист, виданий 23 червня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі заяви стягувача ОСОБА_2 про видачу довідки про розмір заборгованості зі сплати аліментів, 21 жовтня 2021 року державним виконавцем Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчук Миколою Володимировичем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з листопада 2017 року по вересень 2021 рік на загальну суму 207 757,68 гривень. Після отримання вказаного розрахунку, та не погоджуючись з ним, ОСОБА_1 звернувся з заявою до державного виконавця про здійснення перерахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів, оскільки розмір заборгованості по аліментам державним виконавцем здійснено виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, однак в період з 30 вересня 2017 року по 26 лютого 2021 року ОСОБА_1 був зареєстрований, як фізична особа-підприємець, та здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування. Крім того, в період часу з 19 лютого 2021 року по 16 квітня 2021 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у лікарні КНП «КДЦ» Подільського району міста Києва з діагнозом «асептичний остеонекроз головки правої стегнової кістки», що в свою чергу, призвело до тимчасової втрати працездатності, ці обставини в сукупності не враховані державним виконавцем, що призвело до неправильного нарахування заборгованості по сплаті аліментів, тому наявний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів підлягає перерахунку заборгованості. Крім того, боржником за період з листопада 2017 року по вересень 2021 року, здійснено переказ грошових коштів по спліті аліментів на утримання дитини на рахунок стягувача в загальному розмірі, що становить 45 175,32 гривень.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник - адвокат Миролюбова Ольга Володимирівна, в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява від ОСОБА_2 та її уповноваженого представника про розгляд справи у їх відсутність, просила відмовити у задоволенні скарги з підстав, викладених у заперечення та долучених до нього доказів.

Заінтересована особа - державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчук Микола Володимирович, в судове засідання не з`явився, правом подати письмові пояснення по суті поданої до суду скарги на дії державного виконавця, не скористався, на виконання ухвали суду 11 лютого 2022 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ногайчуком Миколою Володимировичем направлено до суду завірену належним чином копію матеріалів виконавчого провадження №54198450.

Вислухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, яке в копії долучено до справи, надавши оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи (частина перша статті 449 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»)

Судом встановлено, що 12 червня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, задоволено.

Присуджено до стягнення аліменти із ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч.5ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

26 червня 2017 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Нагайчуком Миколою Володимировичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54198450, на підставі виконавчого листа № 755/5802/17, виданого Дніпровським районним судом міста Києва від 23 червня 2017 року.

28 вересня 2021 року стягувач ОСОБА_2 звернулася до начальника Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської І.І. з заявою про видачу довідки про розмір заборгованості зі сплату аліментів, які присуджено за рішенням суду.

21 жовтня 2021 року державним виконавцем Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчуком Миколою Володимировичем, складено довідку-розрахунок, відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», статтей 182, 195 Сімейного кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України», встановлено, що станом на 30 вересня 2021 року заборгованість за виконавчим документом №755/5803/17 виданого 12 червня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва, становить 207 757,68 гривень.

18 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав заяву до Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про здійснення перерахунку розміру заборгованості по сплаті аліментів.

23 листопада 2021 року Печерським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянуто заяву ОСОБА_1 про здійснення перерахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів, та повідомлено, що підстав для здійснення перерахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів не виявлено, оскільки згідно із ст. 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержав за час, протягом якого не проводилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якої України не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середнього заробітку плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Виходячи з наведених підстав по суті поданої до суду скарги на дії державного виконавця, заявник посилається на те, що державним виконавцем неправомірно складено та обраховано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на підставі ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України, оскільки державним виконавцем Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчуком Миколою Володимировичем не враховано, що в період з 30 вересня 2007 року по 26 лютого 2021 року, боржник ОСОБА_1 , здійснював господарську діяльність, як фізична особа-підприємець та був платником загальної системи оподаткування.

Крім того в період часу з 19 лютого 2021 року по 16 квітня 2021 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у лікарні КНП «КДЦ» Подільського району міста Києва з діагнозом «асептичний остеонекроз головки правої стегнової кістки», що призвело до тимчасової втрати працездатності.

В той же час, з матеріалів виконавчого провадження №54198450, вбачається, що боржником ОСОБА_1 , подано 07 червня 2018 року, державному виконавцю Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчуку Миколі Володимировичу, письмове пояснення/повідомлення, відповідно до якого, боржник повідомив, що зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків.

Крім того, в матеріалах справи міститься, Картка хворого ОСОБА_1 , відповідно до якої міститься інформація, що хворий з 19 лютого 2021 року по 16 квітня 2021 року перебував на лікуванні в фізіотерапевтичному відділенні КНП «КДЦ «Подільського району м. Києва», з діагнозом «асептичний остеонекроз головки правої стегнової кістки».

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»

Відповідно до ч. 1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п.п. 1-4 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з п.3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов`язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

У частині третій статті 195 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, а також статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 08 лютого 2018 року (у редакції, чинній на момент складання довідки-розрахунку від 12.09.2018).

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Частиною першою статті 195 сімейного кодексу України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або фізичної особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчих дій має право, зокрема, проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення. (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»)

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників.

Згідно з п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мін`юсту від 02.04.2012 року №512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику.

Надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки судом встановлено, що державним виконавцем Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчуком Миколою Володимировичем,при складанні розрахунку заборгованості по аліментам, не враховано, що в період з 30 вересня 2017 року по 26 лютого 2021 року ОСОБА_1 був зареєстрований, як фізична особа підприємець, який перебував на загальній системі оподаткування, тоді як державним виконавцем здійснено нарахування заборгованості зі сплати аліментів на підставі ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України, згідно якої заборгованість платника аліментів зі сплати аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості та/або є ФОП та знаходиться на спрощеній системі оподаткування, вираховується виходячи з середнього розміру заробітної плати працівника даної місцевості. Крім того, слід зазначити, що в період з 19 лютого 2021 року по 16 квітня 2021 року, боржник ОСОБА_1 перебував на лікуванні в фізіотерапевтичному відділенні КНП «КДЦ «Подільського району м. Києва», з діагнозом «асептичний остеонекроз головки правої стегнової кістки», що призвело до тимчасової втрати працездатності, ці обставини доведено боржником, шляхом надання належних та допустимих доказів, які долучено до матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до положення п.1 ч. 1, ч. 2 ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи той факт, що вставлений п.1 ч. 2 ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому, відповідно до вимог ст.127 Цивільного процесуального кодексу України може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

Разом з тим, заявником ОСОБА_1 надано суду докази дотримання спеціального десятиденного строку звернення з даною скаргою до суду, тому відсутні підстави застосування наслідків пропуску такого строку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особа, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний виконавець Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчук Микола Володимирович, ОСОБА_2 на дії державного виконавця щодо незаконного обрахування розрахунку заборгованості по аліментам, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 55, 129-1 Конституції України, статтями 1, 5, 19, 24, 26, 28, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», статтею 195 Сімейного кодексу України, статтями 260, 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний виконавець Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчук Микола Володимирович, ОСОБА_2 на дії державного виконавця щодо незаконного обрахування розрахунку заборгованості по аліментам,- задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчука Миколи Володимировича по нарахуванню заборгованості по сплаті аліментів в межах процедури виконавчого провадження №54198450, щодо примусового виконання виконавчого листа виданого 23 червня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зобов`язати державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчука Миколу Володимировича, провести перерахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з листопада 2017 року по вересень 2021 року, в межах процедури виконавчого провадження №54198450, щодо примусового виконання виконавчого листа виданого 23 червня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З текстом ухвали можна ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: gttp://reyestr.court.gov.ua

С у д д я: