Справа № 314/1370/20
Провадження № 2/314/72/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2022 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А. В., розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/1370/20 Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2020 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшов позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18474,18 доларів США.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 06.02.2008 уклали кредитний договір № ZPVLGІ. Відповідно до договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 65000,00 грн. на термін до 06.02.2018, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Відповідно до заяви відповідача від 26.09.2008 кредитний договір № ZPVLGІ від 06.02.2008 переведено з валюти гривня у валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 12910,67 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється у такому порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з кредитним договором. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідач не надав вчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 28.01.2020 має заборгованість 18474,18 доларів США, яка складається з: 7700,51 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 2336,71 доларів США- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 481,90 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 7065,65 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором., 10,17 доларів США штраф (фіксована частина), 879,24 доларів США штраф (процентна складова).

Ухвалою суду від 01.06.2020 відкрито провадження, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

11.08.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, у якому він зазначив, що із позовом він категорично не згодний. Кредитний договір № ZPVLGІ від 06.02.2008 разом з додатками, та додатковими угодами з АТ КБ «ПриватБанк» не укладав. На документах, доданих до позову, стоїть не його підпис. Відповідач стверджує що жодних грошових коштів у вигляді кредиту за кредитним договором № ZPVLGІ від 06.02.2008 та додаткової угоди в будь-якій сумі ним не отримувалися. До позовної заяви не долучено жодного бухгалтерського документу про надання та отримання кредиту, рахунок відповідачу не відкривався, кредитні кошти на його рахунок банком не зараховувалися, кредитні кошти з каси не надавалися. Розрахунок заборгованості є необґрунтованим, не підтвердженим прибутковими та видатковими первинними бухгалтерськими документами, та таким, що не відповідає доказовим матеріалам справи, ним не підтверджується надання кредиту чи становлення кредитного ліміту.

Також відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки позивач 13.10.2014 раніше вже звертався до Вільнянського районного суду Запорізької області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZPVLGI, проте ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.02.2015 вказану вище позовну заяву залишено без розгляду. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.03.2018 по цивільній справі № 314/781/18 визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу на підставі кредитного договору № ZPVLGI, таким, що не підлягає виконанню. Відповідач вважає, що право позивача на звернення до суду на законних підставах не виникало, а позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

01.09.2020 до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив, відповідно до якого надані суду докази: копія кредитного договору та додаткової угоди, розрахунок заборгованості, копія паспорта відповідача, виписки по рахункам, копія заяви про зміну валюти та копія заяви про продаж іноземної валюти, підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань. Представник позивача надав суду виписки по рахункам погашення кредитного договору клієнта та меморіальний ордер для підтвердження проведення операцій за кредитним договором видачі кредитних коштів. Стосовно посилань відповідача на звернення банку з позовом до суду у 2014 року, представник позивача зазначив, що зазначений позов було залишено без розгляду. Щодо несправжності підпису ОСОБА_1 у договорі може бути підтверджено лише почеркознавчою експертизою, яка у справі не проводилася. Предметом позову, який підлягає доказуванню, є розмір заборгованості за кредитним договором. АТ КБ «ПриватБанк» надав суду докази щодо наявності заборгованості за договором, відповідач, в свою чергу, не спростував докази, надані банком, щодо цього факту. ОСОБА_1 на даний час належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а тому позовні вимоги банку є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Також представник позивача зауважив, що відповідно до виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором.

08.10.2020 відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що з позовом та відповіддю на відзив категорично не згодний, банком не надано підтвердження того, що ОСОБА_1 було надано кредитні кошти, заяву від 26.09.2008 про нібито зміну валюти кредиту він не підписував, підпис підроблений, заяву № 16 про продаж валюти без дати він не підписував, підпис також є підроблений. Жодної додаткової угоди до кредитного договору № ZPVLGI від 06.02.2008 він не укладав та не підписував, підпис підроблений. Меморіальний ордер № 3227 від 06.02.2008 це документ, який використовується при безготівкових розрахунках, але кредит мав надаватися через касу банку чи бути зарахованим на поточний рахунок позичальника, але через касу кредит надано не було та на поточний рахунок його перераховано не було, оскільки він не відкривався, вказаний меморіальний ордер не містить ПІБ, підпису уповноваженої особи банку, штампу про проведення операції та печатки банку, підпису отримувача ОСОБА_1 . Також відповідач повторно заявив клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки позивач 13.10.2014 вже звертався до Вільнянського районного суду Запорізької області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZPVLGI від 06.02.2008, але вказаний позов був залишений без розгляду.

16.11.2020 до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, у яких він зазначив, що надані банком докази підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов`язань відповідача. Виконання договору позивачем щодо надання можливості використання кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку та меморіальним ордером, де зазначені відповідні операції. А також операції щодо часткового повернення коштів, тобто виконання договору відповідачем. Підпис в паспорті, а також в заяві № 16 про зміну валюти кредиту та в додатковій угоді до іпотечного кредиту від 06.02.2008 візуально схожі, позичальник не звертався до банку за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписання договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Несправжність підпису ОСОБА_1 може бути підтверджена лише почеркознавчою експертизою, яка в даній справі не проводилася. Предметом позову, який підлягає доказуванню, є розмір заборгованості за кредитним договором, наявність якої позивач не спростував. Нарахування банком відсотків після закінчення строку виконання зобов`язання є цілком законним та повністю узгоджується з Умовами кредитного договору. Також представник позивача зазначає, що строк позовної давності не минув, оскільки відповідно до умов кредитного договору строк виконання зобов`язань спливає 06.02.2018, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 26.03.2020, тобто в межах строку позовної давності.

27.06.2022 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.

21.09.2022 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі відповідача, у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини і дійшов таких висновків.

АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 06.02.2008 уклали кредитний договір № ZPVLGІ. Відповідно до договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 65000,00 грн. на термін до 06.02.2018, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Вказаним договором у п. 1.1 визначена сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних. Згідно з п. 1.3 договору кредит надано строком погашення не пізніше 06.02.2018 на поліпшення якості окремої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до заяви відповідача від 26.09.2008 кредитний договір № ZPVLGІ від 06.02.2008 переведено з валюти гривня у валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 12910,67 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 1.5 договору погашення платежів за кредитом здійснюється позичальником виключно у національній валюті України гривні.

Відповідно до п. 2.3 кредит надається шляхом (видачі готівки через касу/зарахування кредитором коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 , відкритий у кредитора).

Згідно з п. 2.4. позичальник зобов`язується щомісячно до 6 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтет ними платежами в сумі не менше 1056,99 грн., шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у кредитора. Останню сплату ануїтетного платежу здійснити не пізніше 06.02.2018.

Відповідно до заяви від 26.09.2008 ОСОБА_1 прийняв рішення про зміну валюти кредиту по договору про іпотечний кредит № ZPVLGI від 06.02.2008 та конвертацію залишку заборгованості по даному договору в розмірі 64424,25 грн. в валюту долар США по курсу процесингу на дату укладення додаткової угоди до договору.

Згідно із заявою № 16 про продаж іноземної валюти, яка була виконана 26.09.2008, ОСОБА_1 доручив Приватбанку продати (USD 840) за українські гривні. Сума продажу в (USD): 12910,67 доларів США, договірний (мінімальний) курс продажу (USD/UAH) 4,99/1.

Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється у такому порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з кредитним договором. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідач не надав вчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 28.01.2020 має заборгованість 18474,18 доларів США, яка складається з: 7700,51 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 2336,71 доларів США- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 481,90 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 7065,65 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором., 10,17 доларів США штраф (фіксована частина), 879,24 доларів США штраф (процентна складова).

На підтвердження виконання банком своїх зобов`язань та надання кредитних коштів ОСОБА_1 позивачем надано меморіальний ордер № 3227 від 06.02.2008.

Позивачем також надано виписку по рахункам погашення кредитного договору ОСОБА_1 , яка містить інформацію про проведені операції, з якої вбачається, що протягом тривалого часу ОСОБА_1 виконував вимоги кредитного договору та сплачував кошти на погашення заборгованості, комісії, процентів до 06.03.2014.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Твердження позивача щодо того, що договір про іпотечний кредит №ZPVLGI від 06.02.2008, заява від 26.09.008, заява № 16 про продаж іноземної валюти від 26.09.2008, додаткова угода до договору про іпотечний кредит №ZPVLGI від 06.02.2008, додаток № 1 до Додаткової угоди до договору про іпотечний кредит №ZPVLGI від 06.02.2008 підписаний іншою особою, не доведений, ані позивачем, ані його представником протягом розгляду справи не заявлялося клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з положеннями статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Договір про іпотечний кредит, заява від 26.09.2008, заява № 16 про продаж іноземної валюти, додаткова угода до договору про іпотечний кредит № ZPVLGI від 06.02.2008, графік погашення кредиту, підписані ОСОБА_2 , що свідчить про ОСОБА_1 не оскаржувався, клопотань про призначення почеркознавчої експертизи суду не заявлялися.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересів. Загальна позовна давність встановлено тривалістю у три роки.

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що позивач 13.10.2014 раніше вже звертався до Вільнянського районного суду Запорізької області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZPVLGI, проте ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.02.2015 вказану вище позовну заяву залишено без розгляду.

За своєю правовою природою залишення позову без розгляду є відмовою суду розглянути звернення особи про захист її порушеного права (позов) внаслідок визначених указаною статтею 257 ЦПК України недоліків або дій цієї особи. При цьому особа може повторно звернутись до суду з такими ж вимогами. Перебіг позовної давності обчислюється за загальним правилом від дня, коли особа довідалася (могла довідатись) про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 у справі №904/3405/19 зазначила, що відповідно до статті 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Згідно зі статтею 263 ЦК України перебіг позовної давності зупиняється: 1) якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); 2) у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; 3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; 4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. З наведених норм статей 263 та 264 ЦК України вбачається, що переривання перебігу позовної давності відрізняється від зупинення перебігу позовної давності тим, що після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Натомість у випадку зупинення позовної давності від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг цього строку продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Велика Палата Верховного Суду не погодилася з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 639/9642/14-ц та у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 березня 2020 року у справі № 713/1548/18, щодо переривання перебігу позовної давності у разі пред`явлення позову, який судом було залишено без розгляду, та відступає від них.

Враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду щодо перебігу позовної давності у разі звернення до суду з позовом та залишення його без розгляду, перебіг позовної давності за позовною вимогою позивача розпочався з 13.10.2014, тому відповідно до статті 257 ЦК України позовна давність спливла 13.10.2017.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Представник відповідача скористався правом, передбаченим ст. 267 ЦК України, та звернувся до суду із заявою про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Відповідно до п. 1 ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства).

Виходячи з наведених обставин та відповідно до вищенаведених норм права, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 629, 634, 638, 639, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 30.09.2022.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

30.09.2022