Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 404/1438/22
Провадження № 2/391/94/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2022р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Ревякіної О.В., за участю секретаря Степанової Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 15944,08 грн. та судових витрат в сумі 2481,00 грн., мотивуючи свій позов тим, що шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 та видачею абонентської книжки відповідач ОСОБА_1 вступила у фактичні договірні відносини з підприємством і їй надавались послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 01.02.2022 року заборгованість відповідача перед підприємством становить 12018,11 грн. за період з 01.06.2018 року по 31.01.2022 року.

Позивач договірні відносини виконав в повному обсязі, але взяті на себе зобов`язання по оплаті даних послуг відповідач належним чином не виконує, в зв`язку з чим виникла дана заборгованість. З врахуванням вимог ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу в розмірі 12018,11 грн., з врахуванням індексу інфляції в сумі 3172,29 грн. та 3% річних 753,68 грн., а всього 15944,08 грн. та судові витрати по справі в сумі 2481,00 грн.

Ухвалою суду від 05.05.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. 05.07.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на положення ЦК України щодо застосування позовної давності, ОСОБА_1 вказала що вимога про стягнення пені за період прострочених платежів починаючи з червня 2018 по березень 2021 заявлена поза межами строку позовної давності.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та відзив, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630, Закону України Про питну воду та питне водопостачання та Закону України Про житлово-комунальні послуги, починаючи з 01.04.2012 року надає споживачам послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 та видачею абонентської книжки між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 виникли договірні відносини з підприємством. Відповідачу надавались послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач на підставі договору купівлі-продажу від 17.10.2018 р. Позивач надавав послуги водопостачання та водовідведення за даною адресою, відповідач мав вчасно сплачувати вартість даних послуг.

Відповідно до п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги та п.1 ст. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630 - споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 22 Закону України Про питну воду та питне водопостачання передбачено: споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Зі свого боку позивач договірні зобов`язання виконує в повному обсязі, у відповідності до умов договору та чинного законодавства України.

Відповідач послуги водопостачання та водовідведення не оплачував, чим порушив вимоги статті 526 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статті 525 Цивільного кодексу України - односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Станом на 01.02.2022 року заборгованість відповідача перед ОКВП «Дніпро-Кіровоград» становить 12018,11 грн. за період з 01.06.2018 по 31.01.2022.

У відповідності до cт. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до розрахунку 3% річних становить 753,68 грн. та індекс інфляції 3172,29 грн.

Щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності, про що відповідач вказала у відзиві, зокрема щодо вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частиною 1 статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За приписами ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Позов у цій справі подано в суд 17 березня 2022 року.

З матеріалів справи вбачається, що протягом періоду з 01.06.2018 року по 31.01.2022 року відповідач неодноразово сплачувала за послуги водопостачання та водовідведення грошові кошти у більшому розмірі, ніж було нараховано за відповідний місяць. Зокрема, у грудні 2018 року в сумі 835 грн., у серпні 2021 року в сумі 5000 грн., в жовтні 2021 року в сумі 1000 грн. та у грудні 2021 року в сумі 2000 грн. Тобто, відповідачем оплачено послуги водопостачання та водовідведення у більшому розмірі, ніж нараховано у відповідні місяці, та позивачем надміру сплачені кошти були зараховані як погашення заборгованості за попередні місяці.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що зазначені дії відповідача свідчать про визнання ним свого боргу, а відтак має місце переривання перебігу позовної давності.

Крім того, формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України. Таким чином, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі № 6-42цс11).

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічне положення міститься у постановах Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11 .

Разом із тим, главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного суду України від 18.05.2016 р. у справі за № 6-474 цс16.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Аналогічне положення міститься у постанові Верховного суду України від 19.10.2016 р. У справі № 6-2129цс16.

Враховуючи вищенаведені обставини, позивачем пред`явлено позов до відповідача в межах строку позовної давності, з урахуванням переривання її перебігу, а тому відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності.

Оскільки, відповідач не виконав свої зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг водопостачання та водовідведення внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає за необхідне задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість в повному обсязі.

Згідно ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» судовий збір в сумі 2481,00 грн.

На підставі ЗУ Про житлово-комунальні послуги, ЗУ Про питну воду та питне водопостачання , ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України, керуючись ст.ст. 81, 141, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 12018,11 грн. на р/р IBAN НОМЕР_2 КРУ АТ КБ ПриватБанк МФО 305299, .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» 3% річних в сумі -753,68 грн. та індекс інфляції в сумі 3172,29 грн. на р/р IBAN НОМЕР_3 КРУ АТ КБ ПриватБанк МФО 305299,

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» IBAN НОМЕР_3 КРУ АТ КБ ПриватБанк МФО 305299, судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград», 25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 19а, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя О.РЕВЯКІНА