ПОСТАНОВА

Іменем України

23 грудня 2022 року м. Кропивницький

справа № 388/102/22

провадження № 22-ц/4809/882/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Чельник О.І.

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2022 року у складі судді Баранського Д.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року КП «Долинське міське комунальне господарство» (далі КП «ДМКГ») при Долинській міській раді звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

В обґрунтування позову зазначено, що згідно ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку», рішень виконавчого комітету Долинської міської ради Кіровоградської області № 108 від 2 липня 2015 року та № 131 від 19 червня 2018 року КП «ДМКГ» є виконавцем житлово-комунальних послуг з: постачання теплової енергії, утримання будинків та прибудинкової території, управління багатоквартирними будинками, поводження з побутовими відходами у м. Долинській Кіровоградської області.

Відповідачу, який зареєстрований за адресою: кв. АДРЕСА_1 , надавались послуги з: постачання теплової енергії; управління багатоквартирним будинком, поводження з побутовими відходами (вивезення ТВП); обслуговування та повірку приладу комерційного обліку теплової енергії загально-будинкового теплового лічильника.

Зазначено, що письмові договори про надання вищезазначених послуг між сторонами не укладались, проте відповідач отримував їх в повному обсязі, тому договори про надання комунальних послуг вважаються фактично укладеними з моменту надання відповідачеві таких послуг.

Представник позивача вказував, що відповідно до виписки з особового рахунка № НОМЕР_1 , заборгованість ОСОБА_1 по сплаті житлово-комунальних послуг станом на 1 січня 2022 року становить: за послугу з постачання теплової енергії 11317,09 грн; внески за обслуговування, заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії (внески тепло) 153,24 грн; за управління багатоквартирним будинком 2832,95 грн; за поводження з побутовими відходами 147,32 грн, а всього 14450,60 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просив стягнути з відповідача на користь КП «ДМКГ» заборгованість за отриманні житлово-комунальні послуги в сумі 14450,60 грн. та сплачений судовий збір 2481,00 грн.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді заборгованість за комунальні послуги станом на 1 січня 2022 року в розмірі 14450,60 грн, а також 2481 грн. понесених судових витрат.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення, оскільки вважає безпідставним стягнення з нього коштів на користь позивача за умов відсутності договору між ним та КП «Долинське міське комунальне господарство».

Зокрема вказував, що лише після укладення договору у сторін виникають права та обов?язки. Особовий рахунок не підтверджує наявність договору, а нарахований борг є недійсним. Він не замовляв та не надавав згоди на отримання послуг від позивача; жодних доказів виконаних робіт КП «Долинське міське комунальне господарство» не надано.

ОСОБА_1 посилаючись на неналежне виконання КП «ДМКГ» своїх обов`язків щодо утримання в належному стані будинку, зазначав, що позивач вже понад двадцять років не проводив ремонті роботи, а тому не має права вимагати оплати перелічених ним послуг.

Вважає рішення першої інстанції незаконним, необґрунтованим та прийнятим на підставі неповного з`ясування обставин справи та таким, що винесене з порушенням норм матеріального і процессуального права.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є користувачем квартири за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки зареєстрований за цією адресою.

Згідно з випискою з особового рахунка за адресою: АДРЕСА_3 , заборгованість за цим житловим приміщенням станом на 1 січня 2022 року становить: за послугу з постачання теплової енергії 11317,09 грн; внески за обслуговування, заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії (внески тепло) 153,24 грн; за управління багатоквартирним будинком 2832,95 грн; за поводження з побутовими відходами 147,32 грн, а всього 14450,60 грн (а. с. 8-10).

Згідно з рішеннями виконавчого комітету Долинської міської ради Кіровоградської області від 2 липня 2015 року № 108, від 19 червня 2018 року № 131, позивач є: виконавцем послуг з централізованого опалення м. Долинська; з утримання будинків та прибудинкової території для населення та суб`єктів підприємницької діяльності, що орендують (володіють) вбудованими чи прибудованими частинами житлових будинків мікрорайонів та будинків старої частини міста, які знаходяться на балансі підприємства; з доставки питної води для населення старої частини міста у зв`язку з підтопленням; з утримання доріг, благоустрою та санітарної очистки міста, вивезення та захоронення сміття; управителем багатоквартирних будинків, в яких не створено об`єднання співвласників багатоквартирних будинків, співвласники яких не прийняли рішення про форму управління багатоквартирними будинками за об`єктами конкурсу № 1 та № 2.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до змісту ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Згідно з пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VІІІ) індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону № 2189-VІІІ виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

За ст. 9 Закону № 2189-VІІІ, споживач здійснює оплату за спожиті послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу.

Згідно із статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до частини першої ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Із зазначених положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув заборгованість за житлово-комунальні послуги, оскільки відсутній договір між ним та КП «ДМКГ», проте споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року, провадження № 6-2951цс15, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, викладено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону № 2189-VIII відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором.

За пунктом 6 частини сьомої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються.

Стосовно доводів скаржника, що позивач не довів факт надання послуг з утримання будинку, слід зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б спростовували належне виконання позивачем обов`язків по утриманню будинку та прибудинкової території, зокрема виконаних робіт та наданих послуг, за які нараховувалась плата, відповідачем суду не надано.

Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг.

Частинами 3,4 вказаної статті визначено, що порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).

Згідно ч. 5 ст. 27 Закону виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.

Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.

Частиною 6 вказаної статті визначено, що у разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом.

Між відповідачем та КП «ДМКГ» у встановленому законом порядку акти-претензії у спірний період не складались, доказів виклику представника КП «ДМКГ» для підписання акта-претензії чи необґрунтованої відмови у підписанні такого акта-претензії відповідачем суду не надано. Отже, обставини неналежного виконання чи невиконання позивачем обов`язків по утриманню будинку та прибудинкової території у спірний період, які за законом мають бути підтверджені відповідними актами-претензіями, відповідачами не доведені.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх обов`язків щодо оплати наданих позивачем житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а також теплопостачання, внаслідок чого за період з 01 жовтня 2020 року по 31 грудня 2021 року утворилась заборгованість у визначеному позивачем розмірі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки надані відповідачем на підтвердження доводів апеляційної скарги докази заява - вимога від 27.08.2021, заява від 24.09.2021, що підписані лише ОСОБА_1 , не є належними та достатніми доказами в розумінні положень ст.ст.77, 80 ЦПК України, так як частиною 6 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» чітко визначено порядок складання актів у разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію. А долучені до апеляційної скарги фотографії стін та стелі, не можуть підтвердити їх знаходження саме в будинку відповідача та їх технічний стан.

Інших доказів на підтвердження своїх доводів відповідач суду не надав.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

О.І. Чельник