ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/4851/22
провадження № 2/753/4720/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2022 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Каліушко Ф.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з цивільним позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (далі по тексту - відповідач 1, АТ «СК «АРКС») та ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач 2, ОСОБА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2022 року дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з не чітким викладенням заявлених позовних вимог до кожного з відповідачів та надано позивачу строк на усунення вказаних недоліків.

На виконання зазначеної ухвали суду від 13 червня 2022 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог та відповідно до вказаної заяви останній просив суд: стягнути з АТ «СК «АРКС» матеріальну шкоду у розмірі 20 160,59 грн., 3% річних та інфляційні втрати, а з ОСОБА_2 - моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Звертаючись, із вказаним позовом до Дарницького районного суду м. Києва, позивач посилається на положення чч. 6 та 15 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), проте суддя не погоджується із вказаними доводами з урахуванням наступного.

Так, відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За нормою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992.

Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, «Мельник проти України» від 28.03.2006.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований ЦПК України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Водночас, згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

А згідно з чч. 6 та 15 ст. 28 ЦПК України, на які посилається позивач при визначенні підсудності саме Дарницькому районному суду м. Києва, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди. Позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

При цьому, як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить стягнути з стягнути з АТ «СК «АРКС» матеріальну шкоду у розмірі 20 160,59 грн., 3% річних та інфляційні втрати, а з ОСОБА_2 - моральну шкоду у розмірі 10 000 грн..

Зміст позовної заяви обґрунтовується доводами, а саме, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Тойота Королла, державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вул. Карла Маркса та вул. Дружби у Дарницькому районі м. Києва не надав перевагу у русі автомобілю ГАЗ А21R33-50, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача, та скоїв з ним зіткнення. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення.

На момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб щодо керування автомобілем Тойота Королла, державний номерний знак НОМЕР_1 , було застраховано у АТ «СК «АРКС».

Отже, заподіювачем шкоди є водій ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого на час настання ДТП була застрахована у АТ «СК «АРКС».

Страховик АТ «СК «АРКС», у свою чергу, не є заподіювачем шкоди, а має законодавчий обов`язок по здійсненню виплати страхового відшкодування.

Не дивлячись на те, що позивач іменує позовну заяву щодо вимог до АТ «СК «АРСК» «про стягнення матеріальної шкоди», це не змінює правовідносин, які в даному випадку виникають між потерпілою особою (позивачем) та страховиком завдавача шкоди.

Такі правовідносини стосуються не відшкодування матеріальної шкоди, оскільки страховик цієї шкоди не заподіював, а стосуються стягнення зі страховика страхового відшкодування, що також підтверджується і самим змістом позовних вимог.

Тобто, оскільки завдані ОСОБА_1 були спричинена не діями та не з вини відповідача (страховика) - АТ «СК «АРКС», а позовні вимоги до останнього стосуються стягнення страхового відшкодування згідно полісу про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів укладеного між відповідачами, а не до особи, яка була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя приходить до висновку, що в даному випадку для визначення підсудності має застосовуватися положення ч. 2 ст. 27 ЦПК України. Також і до вимог заявлених позивачем до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди має застосовуватись ця процесуальна норма для визначення підсудності у цій частині вимог.

Таким чином, на виниклий спір не розповсюджуються положення ч. 6 ст. 28 ЦПК України щодо альтернативної підсудності, адже в даному випадку вирішенню підлягають вимоги не про відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП з винної особи, а стягнення страхового відшкодування зі страховика заподіювача шкоди та моральної шкоди з винної особи.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходження АТ «СК «АРКС» зареєстровано у АДРЕСА_1 , що за адміністративно - територіальним поділом відноситься до Подільського районного суду м. Києва.

Окрім того, на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддею здійснено запит до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача 2 у даній справі - ОСОБА_2 , за яким надано відповідь, що відомості щодо зареєстрованого місця проживання по Дарницькому районі в м. Києві ОСОБА_2 за даними інформаційної системи «Реєстр територіальної громади міста Києва» відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України.

За змістом вимог ст. 378 ЦПК України прийняте судом рішення з порушенням правил територіальної підсудності є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Враховуючи викладені обставини та зазначені норми процесуального закону, суддя приходить до висновку про те, що позовна заява не підсудна Дарницькому районному суду м. Києва і відноситься до територіальної юрисдикції Подільського районного суду м. Києва, а тому справа має бути передана на розгляд цього суду за загальними правилами підсудності, передбаченими ч. 2 ст. 27 ЦПК України за місцезнаходженням відповідача 1 - АТ «СК «АРКС».

На підставі викладеного та керуючись стст. 27, 28, 31, 258, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - передати на розгляд за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.