справа № 208/6218/20
№ провадження 2/208/545/22
РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

Позовна заява, з урахуванням заяви про відмову від позовної вимоги, мотивована тим, що вона, ОСОБА_1 03 листопада 2007 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 , від якого мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час перебування у шлюбі на спільні кошти 24 лютого 2017 року було придбане нерухоме майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , також рухоме майно придбане 08 жовтня 2012 року, автомобіль DAEWOO LANOS, державний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, яке в 2015 році відповідачу продала позивач.

В період шлюбу позивач зазначає, що постійно працювала, надавала кошти на придбання квартири та автомобіля.

Тому просить суд поділити спільне сумісне майно подружжя: квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки квартири та визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири.

Представник відповідача ОСОБА_2 надав суду відзив, у якому зазначив, що 24.02.2017 року ОСОБА_2 за особисті грошові кошти придбав квартиру АДРЕСА_3 , про що був укладений договір купівлі-продажу НВО №902754 посвідчений Дербіною Р.Є., приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу. У даному договорі міститься відмітка, про те, що дружина Покупця надала свою згоду на укладення її чоловіком цього договору, однак відповідач стверджує, що така згода була надано суто формально на підставі того, що формально сторони перебували у шлюбі і законом вимагалося, щоб при укладенні договору була згода іншого з подружжя. Відповідач стверджує, що придбав дану квартиру за свої особисті кошти, які він отримав як позику і що позивач не брала грошової, чи будь-якої іншої участі у придбанні спірної квартири.

ІІ. Стислий виклад позиції відповідача та заперечень позивача:

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві та у відповіді на відзив.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

ІІІ. Заяви, клопотання учасників справи

17 листопада 2020 року представником відповідача наданий відзив на позов.

18 листопада 2020 року представником відповідача надане клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

22 грудня 2020 року представником відповідача надане клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи.

23 грудня 2020 року позивачем надана заява про забезпечення позову.

01 лютого 2021 року представником відповідача надані заперечення на заяву про забезпечення позову.

12 березня 2021 року представником позивача надана відповідь на відзив.

21 травня 2021 року представником позивача надана до суду заява про відмову від позовної вимоги.

28 вересня 2021 року представником відповідача надана зустрічна позовна заява.

ІV Процесуальні дії суду:

19 жовтня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

01 лютого 2021 року ухвалою суду визначено розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження.

01 лютого 2021 року ухвалою суду в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

22 липня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

31 серпня 2022 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву повернуто відповідачу.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи та надані суду докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

V. Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин:

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 03 листопада 2007 року, що вбачається зі свідоцтва про шлюб, видане Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 919 (а.с.7).

Сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 219 (а.с.8).

Згідно акту проживання без реєстрації №287 від 16 вересня 2020 року, який складений Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» - за адресою АДРЕСА_2 , дійсно мешкають фактично без реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2017 року по теперішній час (а.с.50).

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №311/1244 від 18 грудня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 , яка діяла на підставі довіреності BPX 744782, що видана приватним нотаріусом Кучер А.А. від імені ОСОБА_5 (продавець) з однієї сторони та ОСОБА_2 (покупець) з другої сторони уклали цей договір. Відповідно до п.1.1. цього договору продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти транспортний засіб, який має такі характеристики: марка DAEWOO, модель LANOS, рік випуску 2004, колір оливковий, тип ТЗ легковий, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.10).

Як вбачається з договору купівлі-продажу 24 лютого 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (продавець) з однієї сторони та ОСОБА_2 (покупець) з другої сторони уклали цей договір про таке: представник продавця продає, а покупець приймає квартиру під номером АДРЕСА_3 , загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 25,5 кв.м.. Відповідно до даного договору дружина покупця надала свою згоду на укладення її чоловіком цього договору (а.с.11).

В матеріалах справи міститься витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.02.2017 року, згідно якої власником квартири АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу є ОСОБА_2 (а.с.12).

Відповідно до звіту про оцінку майна №РВ-200910-002, проведеної оцінювачем ОСОБА_6 , ринкова вартість квартири загальною площею 43,6 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_2 , складає 78 880,00 грн. (а.с.15-29).

Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи викладене та вимоги ст.19 ЦПК України, а також та зі змісту позовних вимог вбачається, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані Главою 8 СК України, тобто права спільної сумісної власності подружжя та предметом спору є нерухоме майно, яке придбане в період шлюбу.

Відповідно до змісту ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Так, згідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У зв`язку з чим обраний спосіб захисту цивільних прав та інтересів як поділ спільного майна, придбаного в період шлюбу.

VI. Оцінка суду:

Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно частини 3 статті 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.ст.69, 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Ч.1 ст.355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Ч.1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно до ч.1 ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно до вимог ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Вважаючи, що на сьогоднішній день сторони не мають можливості вільно розпорядитися належним їм майном, у зв`язку з відмовою відповідача здійснити поділ, у зв`язку з чим право позивача на користування своєю часткою майна у спільному майні подружжя на даний час є порушеним.

Статтею 41 Конституції України передбачено, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном та кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що спірне майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_2 придбана сторонами в період шлюбу та позивач має право на поділ даного майна у рівних частках, що відповідно до вимог ст.ст.69-70 СК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

VI Розподіл судових витрат:

Враховуючи, що позивач з вимогою про повернення оплаченого судового збору не зверталась, тому судовий збір залишається за позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 355-357, 368, 369 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 19, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, задовольнити.

Поділити спільне сумісне майно подружжя: квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки квартири та визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя С.М.Похваліта