Справа № 204/264/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 липня 2022 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - Лободи Н.В.

за участі секретаря судового засідання - Кулик Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бахмач у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГЛОБАЛ ГАРАНТ», ОСОБА_2 про стягнення збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

01.02.2022 відповідно до ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17.01.2022 до Бахмацького районного суду Чернігівської області за підсудністю надійшла цивільна справа №204/264/22 за позовом ОСОБА_1 (далі Позивач) до ПрАТ СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГЛОБАЛ ГАРАНТ», (далі Відповідач 1), ОСОБА_2 (далі Відповідач 2) про стягнення збитків, заподіяних внаслідок ДТП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.06.2021 о 09:15 год. на трасі Н-12 64 км Відповідач-2, керуючи транспортним засобом DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив ПДР та скоїв наїзд на належний Позивачу автомобіль PEUGEOT 308, д.н.з. НОМЕР_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності та спричинив Позивачу матеріальні збитки на суму 44309.05 грн. При цьому, цивільно-правова відповідальність Відповідача-2 була застрахована у Відповідача-1 відповідно до полісу №АР/1708979, який на момент ДТП був діючим. Позивач звертався до Відповідача-1 з приводу виплати страхового відшкодування, однак йому було відмовлено з посиланням на неможливість такого відшкодування. Вказані обставини змусили Позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому він просить стягнути суму спричинених йому збитків солідарно з обох Відповідачів та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача ОСОБА_2 , відповідно до ухвали суду від 15.02.2022 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків, відповідно до ухвали суду від 21.02.2022 вказану справу було прийнято до розгляду, відкрито провадження, прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи з повідомленням сторін на 23.03.2022, однак у вказану дату розгляд справи не відбувся у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та веденням воєнних дій на території Чернігівської області.

15.06.2022 розгляд справи був відкладений до 29.06.2022 у відповідності до положень п.1 та п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України.

29.06.2022 розгляд справи був відкладений до 12.07.2022 у відповідності до положень п.3 ч.2 ст.223 ЦПК України.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

При цьому від представника Позивача адвоката Фуголя Є.І. надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі Позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі причини неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи Відповідач-1 сповіщався за адресою місця знаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а Відповідач - 2 за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а також обидва Відповідачі - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзивів на позов не подали.

З письмової згоди представника Позивача Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, Суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, у судовому засіданні встановлено, що Позивач має посвідчення водія категорії В, серії НОМЕР_3 та відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є власником транспортного засобу PEUGEOT 308, д.н.з. НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність водія якого забезпечена згідно з полісом АР/1543848, діючим з 29.04.2021 до 28.04.2022 (а.с.16,22).

Виходячи з інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, 24.06.2021 Тростянецьким районним судом Сумської області були розглянуті адміністративні матеріали, які містили протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №205281 від 13.06.2021, в результаті чого Відповідач-2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 грн.

При цьому, Тростянецьким районним судом Сумської області було встановлено, що ОСОБА_2 13.06.2021 о 09:15 год. на трасі Н-12 64 км керував транспортним засобом DAEWOO LANOS з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд на дорожній знак 1.4, 1.37, 4.8 і припаркований за знаком автомобіль PEUGEOT 308 з державним номерним знаком НОМЕР_2 . При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.17, 19, 173).

Згідно з витягом з Централізованої бази даних МТСБУ та копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/1708979, станом на дату ДТП 13.06.2021 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_1 була забезпечена відповідно до вищевказаного полісу, страховиком у якому є Відповідач-1, при цьому, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130000.00 грн; франшиза становить 0.00 грн. (а.с.20,21).

Відповідно до копії повідомлення, датованого 24.11.2021, з детальним описом події та план-схемою ДТП, про настання ДТП, яка мала місце 13.06.2021 на трасі Н-12 Суми-Полтава (64 км), Позивач, як потерпіла особа, повідомив Відповідача-1 телефоном 13.06.2021 (а.с.26-28).

Окрім того, 24.11.2021 Позивач звернувся до Відповідача-1 із заявою на виплату страхового відшкодування, у якій просив здійснити виплату за полісом №1708979, оскільки внаслідок настання страхового випадку від 13.06.2021 пошкоджено транспортний засіб марки PEUGEOT 308, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.25).

Згідно з висновком №052/21 автотоварознавчого дослідження, складеним 16.07.2021 судовим експертом автотоварознавцем Сіталом Є.В., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки PEUGEOT 308, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , кузов номер НОМЕР_5 , внаслідок пригоди, що сталася 13.06.2021, складає 44309.05 грн. (а.с.46-88).

Вищевказані матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП, Позивач просить стягнути з Відповідачів у солідарному порядку.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках доказів.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1190 ЦК України, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до ч.1 ст.541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У силу ст.3 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

З положень п.22.1 ст.22 Закону №1961-ІV вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Частиною 1 ст.979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч.1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Окрім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, Великою Палатою Верховного Суду сформульовано висновки щодо відшкодування страховиком шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які Суд враховує при розгляді даної справи, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України.

Таким чином, при наявності спричиненої внаслідок ДТП матеріальної шкоди, Відповідач-2, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Відповідача-1 відповідно до полісу №АР/1708979, має відшкодовувати Позивачу ту суму шкоди, яка не охоплена лімітом відповідальності страховика.

У даному випадку, згідно з полісом №АР/1708979 сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130000.00 грн., франшиза за полісом становить 0.00 грн. У свою чергу, сума матеріальної шкоди, заподіяної Позивачу внаслідок ДТП становить 44309.05 грн. Таким чином, Суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення суми спричиненої Позивачу матеріальної шкоди солідарно з обох Відповідачів, оскільки вказана сума повністю охоплюється лімітом відповідальності Відповідача-1, як страховика.

З огляду на встановлені обставини, Суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, однак не в частині суми матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню, а в частині визначення Відповідача, з якого вона стягується.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог до Відповідача-1, з останнього на користь Позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 992.40 грн. та витрат на залучення експерта в сумі 3250.00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 83, 89, 141, 247, 265, 280-282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГЛОБАЛ ГАРАНТ», ОСОБА_2 про стягнення збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГЛОБАЛ ГАРАНТ» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 44309 (сорок чотири тисячі триста дев`ять) грн. 05 коп.

У задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГЛОБАЛ ГАРАНТ» на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. у рахунок відшкодування судового збору та 3250 (три тисячі двісті п`ятдесят) грн. 00 коп. у рахунок відшкодування витрат на залучення експерта.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_6 .

Відповідачі:

- Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГЛОБАЛ ГАРАНТ», 01103, м.Київ, бульвар Дружби Народів,28-В, ;

- ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній; паспорт серії НОМЕР_7 , виданий 09.01.2002 Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області.

Заочне рішення суду може бути переглянуте Бахмацьким районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Бахмацького районного суду Н.В.Лобода