ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8528/22 Справа № 235/2834/21 Суддя у 1-й інстанції - Філь О.Є Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді Мірути О.А.

суддів Тимченко О.О., Хейло Я.В.

за участю секретаря судового засідання Тимофєєвої В.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Міністерство Внутрішніх справ України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 липня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення моральної шкоди, (суддя Філь О.Є.), ухваленого в приміщенні суду в місті Покровськ Донецької області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з 02.04.1999 року як пенсіонер МВС, отримувач пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Верховного суду від 14 листопада 2019 року у справі № 235/3038/16-а його касаційна скарга про визнання протиправною бездіяльності Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області по перерахуванню пенсії згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 року № 900, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та інших нормативно-правових актів, залишена без задоволення, а постанова Донецького апеляційного суду від 01.11.2016 року без змін.

Згідно пункту 20 Постанови Верховного суду судом встановлено, що він безумовно має підстави для перерахунку пенсії, як колишній працівник міліції.

Як зазначено у пунктах 22, 23, 26 Постанови Верховного суду, Міністерство внутрішніх справ згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 повідомляє у п`ятиденний строк Пенсійному Фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що «станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду справи без повідомлення МВС та отримання відповідної довідки у Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області були відсутні підстави та повноваження для перерахунку пенсії позивача». За таких підстав (пункт 29 Постанови), колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Таким чином, вина МВС у відмові йому в перерахунку пенсії однозначно не викликає сумніву.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень Конституції України, зокрема, статей 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Також моральна шкода полягає у психологічному дискомфорті та значному порушенні душевної рівноваги, яке виразилося у почуттях постійного відчаю, турботливості, тривозі, роздратованості, в почуттях страху перед майбутнім, пригноблювання та порушення сну. У зв`язку з наведеним він став замкнутим, це перешкоджає повноцінному спілкуванню з близькими, родичами, друзями та знайомими. Відтоді йому потрібні додаткові зусилля для організації свого життя. Все це постійно негативно впливає на його душевний стан, є причиною його моральних страждань.

Судова тяганина з відповідачем почалася з його звернення до суду першої інстанції з травня 2016 року. За цей час, він не виключає, що у результаті тривалих душевних переживань, у нього з`явилась злоякісна пухлина легень (рак), яка прогресувала. 19 жовтня 2017 року йому зробили операцію, внаслідок якої видалили половину лівого легеня. З тих пір він перебуває під постійним наглядом лікарів, змушений витрачати значні кошти на лікування. Згідно довідці лікаря-нарколога він потребує коштовного лікування. Він пройшов кілька курсів хіміотерапії, але продовжувати їх не може, оскільки один курс коштує більше ніж його пенсія. Його постійно переслідує почуття глибокої образи за «нехлюйське» відношення до його довгої роботи у міліції (стаж 24 роки), знехтування керівництвом МВС діючого законодавства.

Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 300000,00 грн, при цьому він виходив із тривалості й глибини його душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн та повернуто судовий збір в розмірі 9,08 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Міністерство внутрішніх справи просило оскаржуване рішення скасувати, та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга Міністерства Внутрішніх справ мотивована тим, що при ухваленні рішення судом порушено норми процесуального та матеріального права.

Зокрема зазначено, що постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.11.2016 у справі № 235/3038/16-а, на яку посилається позивач, як на підставу задоволення позовних вимог, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..

Крім того, МВС не було стороною даної справи, докази вини МВС України у спричиненні позивачу моральної шкоди, в матеріалах справи відсутні.

Судом не взято до уваги, що перерахунок пенсії здійснюється виключно Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, а не МВС України.

У позовній заяві та доданих до неї матеріалах відсутні докази вини МВС України у спричиненні позивачеві моральної шкоди. Позовна заява містить стандартні фрази, котрі жодним чином не відображають індивідуальні психофізичні особливості позивача та не доводять виникнення у останнього моральної шкоди та в чому саме вона полягає (при умові наявності такої).

Представник відповідача звертає увагу, що судова тяганина з травня 2016 року у позивача з Головним управлянням Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є самостійною юридичною особою та не має відношення до МВС України.

Необхідною умовою для стягнення моральної шкоди є доведення позивачем перед судом факту протиправної поведінки відповідача, наявність самої моральної шкоди, її розмір та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем належних та допустимих доказів обставин, викладених в позовній заяві щодо заподіяння йому моральної шкоди, її розміру суду не надано, факт завдання йому моральної шкоди не доведено.

УГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 зазначає, що згідно п. 20 постанови Верховного Суджу від 14.11.2019 року, встановлено наявність підстав для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника міліції. Таким чином вина МВС у відмові позивачу щодо перерахунку пенсії не викликає, сумніву. Вважає, що розмір моральної шкоди є замалим, у зв`язку з чим, просив змінити рішення суду в частині розміру моральної шкоди, збільшивши її розмір до заявленого ним у позові.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник МВС Юлія Шопіна у судове засідання не з`явилась, подала клопотання про відкладення розгляду справи, через неможливість забезпечення явки представника. Судом визнана неявка не поважною.

Державна казначейська служба в судове засідання апеляційного суду не з`явились, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з 02.04.1999 року як пенсіонер МВС, отримувач пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 7).

Позивач ОСОБА_1 в 2016 році звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності по перерахуванню пенсії згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 №900, ст. 63 Закону України «Про пенсіонне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та від 18.11.2015 № 947 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268»; зобов`язання здійснити перерахунок пенсії згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 № 900, ст. 63 Закону України «Про пенсіонне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та від 18.11.2015 № 947«Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268».

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31.05.2016 позов задоволено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.11.2016 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено. Зазначену постанову позивач оскаржив в касаційному порядку.

Постановою Верховного суду від 14 листопада 20219 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.11.2016 року без змін (а.с. 8-10).

Відмовляючи в задоволенні касаційної скарги Верховний суд виходив з того, що станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду справи, без повідомлення МВС та отримання відповідної довідки у Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області, відсутні підстави для перерахунку пенсії.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга Міністерства внутрішніх справ підлягає задоволенню з наступних підстав.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керуючись на ч. 5 ст. 82 ЦПК України виходив з того, що встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. В зазначеному випадку ці обставини не спростовані відповідачем Міністерством внутрішніх справ України

Апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пленум Верховного Суду України в п.п.3, 5 постанови № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Отже, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (не договірне зобов`язання).

Спричинення моральної шкоди є оціночним поняттям, критерії якого побудовані на загально прийнятих уявленнях про негативні події, їх ступінь та наслідки, вплив на дисбаланс у звичний спосіб життя, порушення душевної рівноваги, необхідність докладання зусиль для захисту своїх прав, їх відновлення та супутні цьому переживання, а також з урахуванням вини заподіювача шкоди. Застосування вищеописаних критеріїв по відношенню до обставин справи дає змогу дійти необхідних висновків про те, чи могла б людина за певних обставин зазнати переживань в такій мірі, що б на порушника відповідно до закону був би покладений обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

Сутність компенсації моральної шкоди як способу захисту цивільних прав полягає у покладенні на правопорушника юридичного обов`язку компенсувати потерпілому втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, спричинених порушенням його блага і прав, а головна мета такої компенсації - надання можливості потерпілій особі за її допомогою відновити втрачену душевну рівновагу, певною мірою пом`якшити заподіяні переживання.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в певних випадках, в залежності від обставин справи, певні події можуть бути доведеними, зокрема, судовим рішенням, яким встановлено протиправну поведінку. Окрім того, моральна шкода не є явищем, яке має матеріальну форму, моральна шкода це емоційний стан людини.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №235/3038/16-а обставинами порушення прав позивача у питаннях пенсійного забезпечення є те, що МВС України не виконало свій обов`язок повідомити органи пенсійного фонду про підстави перерахунку пенсії, що і призвело до порушення прав позивача на отримання соціального забезпечення у передбаченому законодавством розмірі.

Проте судом касаційної інстанції протиправної бездіяльності саме МВС України не встановлено.

У зв`язку з чим, на думку колегії суддів, відсутні підстави для стягнення з МВС України моральної шкоди.

З урахуванням викладеного, колегія судів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню відповідно до п.1, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Апеляційна скарга Міністерства внутрішніх справ України підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення моральної шкоди- відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її винесення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:

Судді: