У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 р.м.Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Медяна Ю.В., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Покоєвича Артема Олексійовича про забезпечення доказів,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Покоєвич А.О. звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви та просив витребувати у Державного нотаріального архіву Вінницької області інформацію та копії документів, що підтверджують факт або підстави стосовно накладеного арешту (реєстраційний номер обтяження 5334285) від 19.07.2007 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , від 19.07.2007, зареєстрованого Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою.

В заяві зазначено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Однак згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна стало відомо, що 19.07.2007 Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою на вказану квартиру було зареєстровано обтяження №5334285. Для заявника є незрозумілим, що стало підставою накладення арешту. Оскільки він має намір звернутися до суду з метою зняття арешту, просив задовольнити його заяву.

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Положеннями ст. 117 ЦПК України передбачені вимоги, яким має відповідати заява про забезпечення доказів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

При цьому, в заяві про забезпечення доказів не зазначено іншу сторону справи та відомості про неї, зазначені в п.3 ч.1 ст.117 ЦПК України.

Крім цього, відповідно до п.5 ч.1 ст.117 ЦПК України у заяві повино бути зазначено обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

З приводу цього, суд зазначає наступне.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті в майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такий правовий висновок щодо забезпечення доказів висловлений в постановах Великої Палати Верховного Суду від: 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18; 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19; 11 березня 2020 року у справі № 9901/608/19, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19).

Проте, в порушення вимог ЦПК України, заявником у своїй заяві про забезпечення доказів не наведено жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що зазначені в заяві документи можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Більше того, заява не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому.

Заявник помилково ототожнює інститут забезпечення доказів з витребуванням доказів.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що вказана заява про забезпечення доказів подана без додержання вимог ч.1 ст. 117 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає поверненню заявникові.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 116, 117, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Покоєвича Артема Олексійовича, про забезпечення доказів - повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: