Справа № 456/2604/22
пр.№ 2/464/1441/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

секретар судового засідання Дзьобан Н.С.

справа № 456/2604/22

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

відповідач ОСОБА_1

вимоги: стягнення боргу кредитором спадкодавця

представники учасників справи:

представники позивача: Балагурак В.В., Гулкевич Н.І.

Обставини справи

Позивач звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із позовною заявою у порядку цивільного судочинства, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 9664,26 грн за кредитним договором б/н від 18 квітня 2011 року у порядку спадкування.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 серпня 2022 року справу передано за підсудністю до Сихівського районного суду м.Львова

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 27 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляд та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Одночасно за клопотанням позивача витребувано у Першої львівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 25/2021, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 09 листопада 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеної до протоколу судового засідання, закрито підготовче засідання з призначенням справи до судового розгляду.

Сторони скористались наданими ч.3 ст.211 ЦПК України правами щодо подання заяв розгляд справи у їх відсутності. Позивач просить позов задоволити, а відповідач не заперечує проти позову.

У судове засідання 05 грудня 2022 року учасники справи не з`явилися, у зв`язку із чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється за вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За умовами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Виходячи із положень, ч.1 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу ст.ст.1046-1057-1 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч.1, 2 ст.1069 ЦК України).

У ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом установлено, що 18 квітня 2011 року між позивачем, кредитодавцем, та ОСОБА_2 , позичальником, укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання у відповідності до ст.207 ЦК України відповідачем заяви. У даному випадку діє презумпція правомірності правочину (ст.204 ЦК України), яка не спростована.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15 серпня 2020 року.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість за вказаним кредитним договором становить 9664,26 грн, з яких: 9339,09 грн заборгованість за тілом кредиту (простроченим); 325,17 грн заборгованість за простроченими відсотками.

У ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст.ст.1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за кредитним договором не є такими, що нерозривно пов`язане з його особою, а тому входить до складу спадщини, яка залишилась після його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (ст.ст.1268, 1269, 1270, 1273, 1282 ЦК України).

У матеріалах спадкової справи Першої львівської державної нотаріальної контори за № 25/2021 (витребувано за клопотанням позивача), заведеної після смерті ОСОБА_2 , відповідачем ОСОБА_1 як спадкоємцем сина 12 лютого 2021 року подано даній нотаріальній конторі заяву про відмову від належної їй частки спадщини на користь сина померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До того ж ОСОБА_4 12 лютого 2021 року як спадкоємцем батька подано аналогічну заяву про відмову від належної їй частки спадщини на користь сина померлого ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 подано заяву про прийняття спадщини за законом.

З огляду на фактичні дійсні обставини справи відповідач, яка у встановленому законом порядку відмовилась від прийняття спадщини, не є спадкоємцем у розумінні наведених законодавчих положень та не може нести цивільної відповідальності за зобов`язання померлого за кредитним договором.

Суд зауважує, що у матеріалах спадкової справи відсутнє свідоцтво про право на спадщину (ст.1296 ЦК України). Разом з цим у ст.ст.1268, 1296 ЦК України унормовано, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц, від 1 квітня 2020 року у справі №520/13067/17).

Законодавцем у ч.ч.1-4 ст.51 ЦПК України викладено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача (постанови Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18, від 19 серпня 2020 року у справі 639/6295/16-ц, від 14 липня 2020 року у справі № 686/23977/18, від 08 липня 2020 року у справі № 612/808/18).

У справі за позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця відповідач, яка відмовилась від прийняття спадщини, є неналежним відповідачем.

Виходячи із конкретних обставин справи, належним відповідачем є ОСОБА_2 , який подав заяву про прийняття спадщини.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Саме такий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 757/39693/20, від 02 лютого 2022 року у справі № 462/4724/20.

За наведеними процесуальними нормами суд позбавлений можливості за власної ініціативи замінити/залучити співвідповідача. Утім позивачем не пред`явлено вимогу до належного відповідача та не заявлено відповідного клопотання про таке залучення. При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

Визнання відповідачем позову за даними вимогами не є беззастережним та вирішальним (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19).

Підсумовуючи наведене, при розгляді даної справи судом не встановлено порушення, невизнання чи оспорення відповідачем прав позивача. Доводи позивача не підтверджені об`єктивними доказами. Сам факт звернення позивача до суду не свідчить про порушення його права, таке підлягає доказуванню у встановленому законом порядку.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі наявних доказів, суд дійшов переконання про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, у матеріалах справи відсутні. Інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

Судові витрати

У зв`язку із відмовою в позові судові витрати до відшкодування позивачу не підлягають (ст.141 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні позову.

Судові витрати позивача залишити по понесеним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядкуст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , м.Київ, вул.Грушевського, 1Д

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

Повне судове рішення складено 13 грудня 2022 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО