Справа № 308/9557/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.09.2009 між ним та відповідачкою ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області, про що складено актовий запис № 31 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 від 05 вересня 2009 року.

За час перебування у шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач вказав також, що протягом останніх двох років між подружжям часто виникали сварки, які призвели до припинення шлюбних відносин. У них з відповідачкою різні погляди на життя. Спільне господарство вони не ведуть.

Зазначив також, що син проживає з дружиною, спору щодо місця його проживання та утримання немає.

На підставі викладеного, оскільки спільне господарство подружжя не веде, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, а також стягнути з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки від його доходів щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до повноліття дитини.

У судове засідання позивач не з`явився, однак, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, де також вказав, що позов підтримує у повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, просить задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 05 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 31 від 05.09.2009. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові ОСОБА_5 , дружині ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 17 квітня 2013 року серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_3 . Батько: ОСОБА_1 , мати: ОСОБА_2 .

Як встановлено в ході розгляду справи, подружнє життя між сторонами не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя. Шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Спільна дитина ОСОБА_3 проживає із матір`ю.

Згідно зі ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно з якою позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі наведеного, беручи до уваги повне визнання позову відповідачкою, що відповідає вимогам закону та не порушує нічиїх прав, свобод чи інтересів, небажання сторін зберегти шлюб, відсутність спору щодо місця проживання дітей, суд прийшов до висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача ОСОБА_3 про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки від його доходів щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до повноліття дитини, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

На підставі наведеного, беручи до уваги, що дитина проживає з відповідачкою ОСОБА_2 , яка в межах даного судового провадження з вимогою про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини, до суду не зверталась, враховуючи можливість позивача брати участь у вихованні та матеріальному утриманні дитини добровільно чи у позасудовому порядку укласти договір між батьками про порядок утримання дитини, відсутність між учасниками спору щодо утримання сина та місця його проживання, суд прийшов до висновку, що провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі пункту 2) частини 1 статті 255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 255, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 55, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву в частині розірвання шлюбу задовольнити.

2. Шлюб, укладений 05 вересня 2009 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 31, - розірвати.

3. Провадження у справі в частині стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дитини закрити, на підставі п. 2) ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили, відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суддя Н.І. Зарева