Провадження № 4-с/761/101/2022
У Х В А Л А

Іменем України

14 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Соломон О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевич Олександр Васильович, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2022 року до суду надійшла зазначена скарга.

У вимогах скарги скаржник просить:

визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевич Олександра Васильовича, яка виразилась у невиконанні ним під час здійснення ВП №66882839 вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме:

?ч. 1 ст. 18 - виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії;

? п. 1 ч. 2 ст. 18 - виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

? п. 2 ч. 2 ст. 18 - надавати сторонам виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

?ч. 5 ст. 26 - виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей;

?ч. 7 ст. 26-у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника;

? ч. 1 ст. 28 - копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, ... , які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення;

? ч. 5 ст. 28 - на підставі письмової заяви учасника виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку;

? ч. 2 ст. 47 - стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку;

зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевича Олександра Васильовича забезпечити у виконавчому провадженні №66882839 від 21.09.2021 реалізацію положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18; ч. 7 ст. 26; ч.ч. 1, 5 ст. 28; ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та перерахувати стягнуті з Боржника на виконання додаткового рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05.07.2021 ухваленого по справі №761/13112/20 грошові кошти в сумі 26 579 (двадцять шість тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 74 копійок за вказаними Стягувачем у заяві від 16.09.2021 про відкриття виконавчого провадження реквізитами: «одержувач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , рахунок № НОМЕР_2 в AT "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" У М. КИЄВІ, МФО 380805, код ЄДРПОУ банку 14305909».

Вимоги скарги обгрунтовані тим, що на примусовому виконанні ДВС Шевченківського районного управління у м.Києві перебуває виконавче провадження №66882839 з примусового виконання додаткового рішення у справі №761/13112/20 про стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві на користь заявника витрат на правничу допомогу у розмірі 26 579,74 грн.

Як зазначає заявник, у заяві про відкриття виконавчого провадження вона зазначила реквізити рахунку боржника та просила застосувати положення ч.7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

В порушення положень ч.1 ст.28 та ч.7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» заявник не отримувала жодних копій постанов державного виконавця, а також відомостей про вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець проігнорував положення ч.5 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» та не виконав письмову вимогу стягувача про надіслання документів виконавчого провадження на її електронну пошту.

ОСОБА_1 зазначає, що державний виконавець не вчиняв дій щодо примусового виконання виконавчого листа та 03.11.2021 року вона звернулась до державного виконавця із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження (направила засобами поштового зв`язку). В той же час, коли заявник у визначений для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження час зверталась до виконавчої служби, їй було відмовлено в цьому з посиланням на карантин.

А тому оскільки державний виконавець належним чином не вчиняє дії по примусовому виконанню рішення суду, заявник звернулась до суду із цією скаргою.

В судове засідання заявник не з`явилася, уповноважений представник заявника звернувся до суду із заявою про слухання справи в їх відсутність.

Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві в судове засідання представника не направили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, відзив (пояснення) на заявлені вимоги не направили.

У відповідності до положень ч.2 ст.450 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність учасників, які були повідомлені належним чином про час та місце слухання справи, оскільки їх неявка не є перешкодою для подальшого слухання справи.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» в частині 1 визначає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина 2 зазначеної статті визначає перелік обов`язків виконавця при примусовому виконанні рішення суду, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.07.2021 року Шевченківський районний суд м.Києва розглянув справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві, третя особа - Директор виконавчої дирекції Фонду соціального страхування Дума Олена Олександрівна про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботіта ухвалив додаткове рішення за яким стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 26 579 (двадцять шість тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 74 копійок.

Додаткове рішення набрало законної сили та 14.09.2021 року стягувачу було видано виконавчий лист.

20.09.2021 року до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №761/13112/20.

21.09.2021 року старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевич Олександр Васильович розпочав виконавче провадження №66882839 з примусового виконання зазначеного вище рішення суду.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві отримало постанову про відкриття виконавчого провадження та 07.10.2021 року до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов лист в якому боржник просив надати додатковий строк для добровільного виконання вимог постанови при цьому гарантували виконання рішення суду.

Частина 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 12.10.2021 року на рахунок Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли грошові кошти в сумі 26 579,74 грн. та розпорядженням від 13.10.2021 року вказана сума була перерахована на рахунок НОМЕР_3 в AT "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" У М. КИЄВІ, МФО 380805, код ЄДРПОУ банку 14305909, що зазначений ОСОБА_1 в заяві про відкриття виконавчого провадження.

Отже, державною виконавчою службою були дотримані положення ч.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

У скарзі ОСОБА_1 зазначала, що на момент звернення до суду із скаргою, кошти на її рахунок не надійшли. В той же час суду не була надана виписка по рахунку за вказаний період для можливості встановити зазначені обставини.

Постановою від 13.10.2021 року старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевич Олександр Васильович закінчив виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі сплатою боргу в повному обсязі.

Суду не надано доказів, що ОСОБА_2 оскаржувала зазначену постанову.

Крім того, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження державний виконавець неодноразово звертався з вимогою до ОСОБА_1 та просив надати повні реквізити рахунку для здійснення перерахування грошових коштів. Однак ОСОБА_1 не відреагувала на вказані вимоги та зауважила, що згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» вимоги мають направлятись лише боржнику.

В той же час, державний виконавець 30.11.2022 року направив лист на електронну адресу заявника та повідомив про необхідність надати вірні реквізити рахунку для можливості перерахування коштів, які більше року знаходяться на депозитному рахунку виконавчої служби.

Заявою від 02.12.2022 року ОСОБА_1 повідомила суд, що дійсно було змінено міжнародний номер банківського рахунку. При тому суду не надала інформації чи був про дану обставину повідомлений державний виконавець для можливості перерахування коштів, які знаходяться на депозитному рахунку виконавчої служби.

У заяві про відкриття виконавчого провадження заявник зазначила реквізити рахунку боржника та посилалась на положення ч.7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»

Частина 7 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Як вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження, державний виконавець не наклав арешт на зазначений стягувачем рахунок. Однак заявник не довела суду, що внаслідок не накладення арешту не було виконано рішення суду, враховуючи що сума на виконання рішення суду була зарахована на рахунок виконавчої служби 12.10.2021 року.

Також ОСОБА_1 в заяві про відкриття виконавчого провадження просила копію постанови про відкриття виконавчого провадження та всю подальшу кореспонденцію надсилати на адресу: АДРЕСА_1 та на її електронну пошту.

Частина 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

В той же час, згідно з положеннями ч.2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», документи виконавчого провадження органам та особам, які мають офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, надсилаються виключно в електронній формі на такі електронні адреси.

За письмовим зверненням таких осіб документи виконавчого провадження їм додатково надсилаються за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Крім того, згідно з положеннями ч.5 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому документі зазначено адреси електронної пошти стягувача та/або боржника, документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та/або боржнику також електронною поштою.

На підставі письмової заяви учасника виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку.

Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, вважаються врученими, за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про направлення стягувачу постанов, зокрема про відкриття виконавчого провадження.

В той же час, Закон України «Про виконавче провадження» не встановлює обов`язку державного виконавця надсилати стягувачу документи виконавчого провадження електронною поштою.

Крім того, заявник не позбавлена можливості зареєструватись в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримувати всі документи в електронній формі на електронну адресу.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, 05.11.2021 року на адресу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

У скарзі ОСОБА_1 зазначила, що їй не було надано можливість ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, однак суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного, враховуючи що заяву на ознайомлення вона направила поштою, а не подала через канцелярію виконавчої служби в день,коли вона з`явилась для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тлумачення цих норм дозволяє дійти висновку про те, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Такі висновки зробив Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19).

Суд вважає, що державний виконавець вжив всіх можливих заходів для виконання рішення суду, оскільки належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду.

Під час розгляду справи судом встановлено, що рішення суду боржником виконане та не з вини державного виконавця стягувач не отримала стягнуті грошові кошти на виконання рішення суду. Крім того, варто зауважити, що державний виконавець вживав можливих заходів для отримання повних даних банківського рахунку стягувача.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що державний виконавець вжив належних заходів для примусового виконання рішення суду, в його діях не встановлено порушень Закону України «Про виконавче провадження» внаслідок яких були порушені права заявника, суд вважає що відсутні законом передбачені підстави для задоволення вимог скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Так як суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні скарги, витрати заявника на правову допомогу не підлягають відшкодуванню.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевич Олександр Васильович, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві на дії державного виконавця - відхилити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя: Н.Г.Притула