Справа № 409/1537/17
Провадження № 2-п/0186/9/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого - судді Янжули С.А.,

при секретарі - Лиман Н.П.,

з участю:

представника заявника - адвоката Невкритого В.Ю.,

заінтересованої особи - ОСОБА_1 ,

її представника - адвоката Нікушиної В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про перегляд заочного рішення Білокуракинського районного суду Луганської області №409/1537/17 від 14 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

23 листопада 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд заочного рішення Білокуракинського районного суду Луганської області №409/1537/17 від 14 грудня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

Свою заяву мотивує тим, що 14 грудня 2017 року Білокуракинський районний суд Луганської області ухвалив заочне рішення, яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до нього про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2022 року у вказаній справі було частково відновлено втрачене судове провадження.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , в шлюбі сторони не перебували. Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 19 січня 2017 року визначене місце проживання дитини разом з матір`ю. Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 13 травня 2016 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина у розмірі 1 700 гривень. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Станом на 2021 року за вказаним виконавчим листом існує переплата в розмірі 1 316 гривень. Тому твердження позивача щодо невиконання ним своїх обов`язків по сплаті аліментів є безпідставним. Під час розгляду справи він перебував за кордоном, повідомлень про розгляд справи не отримував. Бажає спілкуватися з дитиною, добросовісно сплачує аліменти. В рішенні вказано, що він не цікавиться дочкою, однак у нього не має дочки, а є син.

Просить суд переглянути заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області №409/1537/17 від 14 грудня 2017 року, скасувати його та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник заявника - адвокат Невкритий В.Ю. вимоги заяви підтримав, просить їх задовільнити, зазначивши, що заявник ОСОБА_2 про існування заочного рішення не знав, судові виклики не отримував, бо перебував за кордоном чотири роки. Коли дізнався про заочне рішення, звертався із заявою про його існування до Білокуракинського районного суду Луганської області, однак, у зв`язку з воєнним станом, судове провадження було втрачене, тому він звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області про відновлення втраченого судового провадження, коли його відновили, він звернувся до суду з даною заявою про перегляд заочного рішення.

Заінтересована особа ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні вимоги заяви не визнали, просять суд відмовити в її задоволенні, надали письмові заперечення по справі, які долучено до матеріалів судового провадження, зазначивши, що заочне рішення є обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлений належним чином за офіційною електронною адресою, про причини неявки суд не сповістив, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, докази, якими обґрунтовується заява про перегляд заочного рішення та докази, які долучено до справи заінтересованою особою ОСОБА_1 , вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Заявник, як на підставу для скасування заочного рішення суду посилається на те, що він не був повідомлений про дати судових засідань, за місцем реєстрації не проживає, знаходився за кордоном. У підтвердження даного твердження надав копію свого закордонного паспорта.

Однак, суд не може погодитися з поважністю даною причини неявки в судові засідання та скасувати заочне рішення з цих підстав, виходячи з наступного.

З матеріалів цивільної справи №409/1537/17 (провадження №2-в/0186/4/22) вбачається, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача по справі про позбавлення батьківських прав - ОСОБА_2 , станом на дату розгляду вказаної цивільної справи, була АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної підсудності Артемівського районного суду м.Луганська, що є тимчасово окупованою територією України. Тому, дана справа, за розпорядженням №2710/38-14 від 02 вересня 2014 року, віднесена до територіальної підсудності Білокуракинського районного суду Луганської області.

Згідно ст.74 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на грудень 2017 року) судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбачені абзацом другим частини третьої статті 191 цього Кодексу. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Друкований орган, у якому розміщуються оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із заочного рішення суду від 14 грудня 2017 року, відповідач викликався у судові засідання, призначені на 23 жовтня 2017 року, 11 грудня 2017 року, 14 грудня 2017 року, про час та місце розгляду справу був повідомлений шляхом розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур`єр".

З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.

Згідно ст.284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Заявник ОСОБА_2 посилається на те, що станом на жовтень 2021 року у нього наявна переплата зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_3 у розмірі 1 316 гривень, що свідчить про належне виконання ним батьківських обов`язків відносно дитини.

Дані твердження відповідача не відповідають дійсним обставинам справи, про скасування заочного рішення в якій просить заявник, оскільки ним надано довідку - розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складеного головним державним виконавцем Лазюк Д.М., з якої вбачається, що станом на дату звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, останній мав заборгованість зі сплати аліментів на її користь на утримання їх малолітньої дитини, у розмірі 26 860 гривень.

Крім того, при ухваленні заочного рішення 14 грудня 2017 року судом були вивчені та досліджені всі надані письмові докази по справі, зокрема, заочне рішення суду від 19 січня 2017 року про визначення місця проживання дитини, рішення суду від 13 травня 2016 року про стягнення аліментів, виконавчий лист від 13 травня 2016 року про стягнення аліментів, довідку про неотримання аліментів від 11 січня 2017 року, повідомлення Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві від 17 вересня 2015 року, відповіді ПФУ та ДФСУ про осіб-боржників та про джерела отримання доходів ОСОБА_2 , постанову суду від 04 вересня 2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адмінвідповідальності по ч.1 ст.173-2 КУпАП, інформацію КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Шевченківського району м.Києва від 23 лютого 2017 року відносно дитини - ОСОБА_3 , довідку ДНЗ №40 (ясла-садок) від 14 лютого 2017 року, висновок Шевченківського УП ГУНП в м.Києві від 24 лютого 2017 року, повідомлення Печерського УП ГУНП у м.Києві від 22 квітня 2016 року, довідку ТОВ "Інвестбудгаличина" від 20 жовтня 2016 року про проживання позивача з дитиною, довідку про доходи позивача, висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 03 жовтня 2017 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дитини, психологічну характеристику позивача та її дитини від 20 квітня 2016 року, довідку про прийняття і реєстрацію заяви Печерського УП ГУНП у м.Києві від 21 січня 2017 року, в зв`язку з чим, суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 .

Оскільки заявник ОСОБА_2 не надав суду жодного доказу, що має значення для справи, та може привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни, суд вважає, що в задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Крім того, вирішуючи питання про перегляд заочного рішення, суд враховує принцип правової визначеності, який застосовується Європейським судом з прав людини при вирішенні звернень відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та підлягає застосуванню судами України відповідно до статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, зокрема, право на справедливий судовий розгляд. При цьому ключовим принципами, які мають скеровувати тлумачення статті 6 Конвенції, є верховенство права, правова певність і належне відправлення правосуддя.

Принцип правової певності є одним з основних аспектів верховенства права вимагає, серед іншого, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

У його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, як вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншим словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Христов проти України" (рішення від 19 лютого 2009 року, заява № 24465/04) наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії"). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Водночас скасування рішення суду, яке вже частково виконано, може (поряд з іншими обставинами) свідчити про зведення принципу res judicata нанівець (пункт 35 Рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року у справі "Трегубенко проти України" (заява № 61333/00)).

Враховуючи наведене і прецеденти Європейського суду з прав людини, перегляд заочного рішення та його скасування через значний проміжок часу ( з 14 грудня 2017 року) є правомірним випадком обмеження права на доступ до суду. Більше того, встановлення в судовій практиці зворотного принципу призведе до порушення принципу верховенства права через викривлення таких його складників, як правова визначеність правовідносин і res judicata.

Так, дотримання вимог процесуальної форми (у тому числі й щодо належного повідомлення учасників справи про час та місце судового розгляду) є важливою гарантією їх прав та передумовою ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Разом із тим, надмірний процесуальний формалізм, який не враховує вимог справедливості, добросовісності й розумності, може спотворити завдання цивільного судочинства, спричинивши прийняття явно несправедливого рішення (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року справа № 2-4744/11).

З урахуванням вищенаведеного та інтересів малолітньої дитини сторін, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду відсутні, оскільки ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення в газеті, доказів, які мають значення для справи та можуть привести до ухвалення іншого рішення, протилежного заочному, ним суду не надано, з моменту ухвалення заочного рішення сплинув значний проміжок часу.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що підстави для скасування заочного рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.287,288,354 ЦПК України,- суд

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , відділ опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про перегляд заочного рішення Білокуракинського районного суду Луганської області №409/1537/17 від 14 грудня 2017 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : С.А.Янжула.

Повний текст ухвали суду виготовлений 19 грудня 2022 року.