Справа № 202/8809/22
Провадження № 4-с/202/33/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

29 листопада 2022 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Ісаєвої Д.А.,

за участю секретаря судового засідання Разнатовської А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , особа, бездіяльність якої оскаржується: начальник Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченко Вячеслав Русланович, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей Колект", на бездіяльність органу державної виконавчої служби та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

09.11.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченка Вячеслава Руслановича.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями, дану справу передано Ісаєвій Д.А.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

В обґрунтування скарги позивач зазначила, що на виконанні Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 46326673, щодо виконання виконавчого листа № 2/202/189/2013 виданого 08.10.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.

Постановою Начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченко Вячеслава Руслановича від 06.10.2022 року про арешт коштів боржника було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках ОСОБА_1 .

На підставі даної постанови було накладено арешт і на рахунок, що відкритий в АТ КБ «Приватбанк», а саме: рахунок НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (номер картки НОМЕР_3 ) та арешт грошових коштів заробітної плати на картковому рахунку № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , номер картки НОМЕР_3 ).

Рахунок в даному Банку використовується для виплати заробітної плати.

13.10.2022 року скаржником було подано клопотання до виконавчої служби з проханням скасувати арешт з рахунку, але станом на дату подачі скарги відповідь не отримано.

Вважає, що продовження існування арешту призводить до порушення її законних прав, адже скаржник фактично позбавлена можливості купувати собі навіть харчі, адже не має можливості зняти грошові кошти, які надійшли на карту її заробітну плату.

Представник скаржника у судове засідання не з`явився, завчасно надав заяву, у якій просив розглядати дану скаргу у його відсутність, вимоги підтримує в повному обсязі та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, завчасно надав заяву, у якій просив розглядати дану скаргу у його відсутність, проти задоволення скарги в частині скасування арешту з рахунку, на який здійснюється перерахування заробітної плати не заперечує.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, завчасно надав заяву, у якій просив розглядати дану скаргу у його відсутність, проти задоволення скарги в частині скасування арешту з рахунку, на який здійснюється перерахування заробітної плати не заперечує.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються скарга, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 18 Закону, виконавець має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до частини 2 статті 48 Закону, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до пункту 8 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлено, що було накладено арешт на рахунок, що відкритий в АТ КБ «Приватбанк», а саме: рахунок НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (номер картки НОМЕР_3 ) та арешт грошових коштів заробітної плати на картковому рахунку № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , номер картки НОМЕР_3 ).

Накладення арешту на рахунок боржника, який призначений для виплати заробітної плати, як єдиного джерела доходу, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат.

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону № 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3)у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плата як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Відповідно частини першої статті 70 Закону розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частинами другою та третьою статті 70 Закону № 1404-VIII передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право).

Отже, суд приходить до висновку, що скарга є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 447, 450, 451 ЦПК України, ЗУ "Про виконавче провадження", суд -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , особа, бездіяльність якої оскаржується: начальник Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченко Вячеслав Русланович, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей Колект", на бездіяльність органу державної виконавчої служби та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченка Вячеслава Руслановича щодо не зняття арешту, який накладений на підставі Постанови про арешт коштів боржника від 06.10.2022 року в рамках виконавчого провадження ВП № 46326673, з рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_4 , номер картки НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , що відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк "ПРИВАТБАНК".

Скасувати постанову про арешт коштів боржника від 06.10.2022 року в рамках виконавчого провадження ВП № 46326673 начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченка Вячеслава Руслановича в частині накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_4 , номер картки НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , що відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк "ПРИВАТБАНК".

Зобов`язати начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченка Вячеслава Руслановича скасувати арешт рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_4 , номер картки НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , що відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк "ПРИВАТБАНК".

Судові витрати покласти на Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Суддя Д.А. Ісаєва