Справа № 444/208/22 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 22-ц/811/2017/22 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши в місті Львові, в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 26 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхової компанії "ІНТЕР-ПОЛІС" про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

31.03.2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхової компанії "ІНТЕР-ПОЛІС" про стягнення страхового відшкодування.

31.05.2022 року представник відповідача подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення касаційного перегляду справи № 304/936/19 об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду.

Оскаржуваною ухвалою суду провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхової компанії "ІНТЕР-ПОЛІС" про стягнення страхового відшкодування зупинено до набрання законної сили судовим рішенням за результатами касаційного перегляду справи № 304/936/19.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає її незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував, що справа №304/936/19, яка перебуває на розгляді Об`єднаної Палати Верховного Суду, не є аналогічною зі справою (№ 444/208/22), що перебуває в провадженні Жовківського районного суду Львівської області, оскільки у зазначеній справі встановлені не подібні фактичні обставини. Вважає, що у справі № 444/208/22 предметом судового розгляду є не лише правозастосування норм п.27.2 та п.27.5 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1200 ЦК України, а й інші порушення відповідачем норм матеріального права, зокрема щодо відшкодування моральної шкоди та відшкодування витрат, пов`язаних зі встановленням нагробного пам`ятника. Вважає, що позивачем подано докази, що дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом даного судового розгляду. Враховуючи наведене, вважає безпідставним посилання суду першої інстанції не об`єктивну неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням за результатами касаційного перегляду справи № 304/936/19.

Просить ухвалу суду скасувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

30.08.2022 від представника ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» - Гусєва П.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в якому зазначено, що оскаржувана ухвала є законною та такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, оскільки на розгляді Об`єднаної Палати Верховного Суду перебуває аналогічна справа, набрання законної сили рішенням у якій забезпечить формування єдиної правозастосовної практики у вирішенні питання про застосування норм п.27.2 та п.27.5 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1200 ЦК України. Просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства Страхової компанії "ІНТЕР-ПОЛІС" про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на те, що 22 серпня 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Volkswagcn Passat» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автопоїзда у складі тягача «Mercedes», реєстраційний номер НОМЕР_2 з причіпом «Smitz», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого, пасажир автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці події. Транспортний засіб винуватця ДТП марки «Mercedes», реєстраційний номер НОМЕР_2 з причіпом «Smitz», реєстраційний номер НОМЕР_3 на час вчинення дорожньо-транспортної події був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС». 16 серпня 2021 року позивачем на адресу відповідача було надіслано заяву від 16 серпня 2021 року про виплату страхового відшкодування у розмірі 284 504,00 коп. Відповідач провів виплату страхового відшкодування у розмірі 23 431,67 грн у визначені законом строки та 4 539,67 грн після закінчення 90-денного терміну. Оскільки Страховик не здійснив виплату страхового відшкодування одноразовою сумою у зазначені в законі строки, вважає, що такий протермінував здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 176 568,33 грн., а відтак з нього слід стягнути страхове відшкодування (основний борг) в розмірі 172 028, 66 грн 66 коп., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5 732 грн 41 коп., три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 972 грн 33 коп, інфляційні втрати у розмірі 1 059 грн 41 коп. Оскільки позивач очікував на отримання страхового відшкодування вчасно та в повній мірі, так як грошові кошти йому потрібні для утримання дітей, просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 9 000, 00 грн.

Обгрунтовуючи підставність пред`явлених позовних вимог позивач посилався, зокрема, на п.27.2 та п.27.5 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких Страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону,-МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому законом на день настання страхового випадку (п.27.2), Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (п.27.5).

31.05.2022 року представник Приватного акціонерного товариства Страхової компанії "ІНТЕР-ПОЛІС" подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення касаційного перегляду справи № 304/936/19 об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду, яке обґрунтовував тим, що ухвалою Верховного Суду від 10.12.2021 року у справі № 304/936/19 прийнято до розгляду аналогічну справу, в якій вирішується правозастосування норм п. 27.2 та п. 27.5 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.1200 ЦК України, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору.

Судом встановлено, що ухвалою Об`єднаної Палати Верховного Суду від 10 грудня 2021 року прийнято до розгляду касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 29 липня 2022 року у справі № 304/936/19 за позовом ОСОБА_6 до товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» про стягнення страхового відшкодування, в якому позивач просила стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування згідно п.27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі 96 964,20 грн, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, три відсотки річних, інфляційні втрати у розмірі 66 256,61 грн.

Позов ОСОБА_6 обгрунтовувала тим, що внаслідок наїзду автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ,яким керував ОСОБА_8 , на пішохода ОСОБА_9 , такий від отриманих травм помер на місці пригоди. Відповідальність водія на час вчинення ДТП була застрахована за полісом № АК/7039457 у ТДВ «Експрес Страхування». Вона, як законний представник їх дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та представник матері померлого ОСОБА_11 , звернулася 22 грудня 2017 року до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, а саме: ОСОБА_11 та ОСОБА_10 - по 19 200 грн моральної шкоди; 115 200 грн - страхового відшкодування утриманцю ОСОБА_10 . У квітні 2018 року відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 38 952,60 грн, що включає 38 400 грн - відшкодування моральної шкоди та 552,60 грн страхового відшкодування утриманцю. У листі від 04 червня 2018 року ТДВ «Експрес Страхування» повідомило, що 03 травня 2018 року товариством було прийнято рішення виплатити частину страхового відшкодування одноразово за період до 25 жовтня 2020 року у розмірі 17 683,20 грн, а подальшу виплату щомісячних платежів поновити з 26 жовтня 2020 року. Позивачка вважала, що зазначені дії відповідача є незаконними, оскільки суперечать пункту 36.2 статті 36 Закону України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його у передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування, та не дає право страховику на розстрочення виплати. Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV встановлено мінімальний розмір страхового відшкодування на утримання, який не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідач всупереч вимогам зазначених статей Закону здійснив виплату страхового відшкодування на утримання частково у розмірі 18 235,80 грн, що є незаконним, оскільки вказана сума є значно меншою, ніж 36 мінімальних заробітних плат. Крім того, зважаючи на те, що з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування пройшло більше року, а ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так і не отримав належного страхового відшкодування по втраті годувальника, вважала, що страховик на підставі пункту 36.5 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язаний сплатити потерпілому пеню за кожний день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України.

Приймаючи до розгляду справу № 304/936/19, Об`єднана Палата Верховного Суду посилалася назастосування судом касаційної інстанції у різних судових палатах Касаційного цивільного суду у складі Верхового Суду принципово різного підходу до розуміння і тлумачення норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме п.27.2 та п.27.5 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1200 ЦК України.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що для правильного вирішення справи, яка переглядається, необхідно встановити, яка норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин - ЦК України, чи Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який є спеціальним нормативним актом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, районний суд виходив з об`єктивної неможливості розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням за результатами касаційного перегляду справи № 304/936/19 Об`єднанню Палатою Верховного Суду.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки справа № 304/936/19, що розглядається Об`єднаною Палатою Верховного Суду, стосується правовідносин, що є подібними з правовідносинами у даній справі, а саме пов`язані з застосування п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1200 ЦК України.

Зазначене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). До того ж зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27.03.2018 № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/7; пункт 40 постанови від 25.04.2018 № 910/24257/16).

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.Повний текст постанови складено 02 грудня 2022 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 26 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра