Справа № 296/6098/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2022 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участі секретаря судового засідання Репікової З.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу №296/6098/21 за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира 07 липня 2021 року надійшли матеріали вказаного позову, де представник АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 08 липня 2019 року в розмірі 58 945,19 грн. та витрати по оплаті судового збору у сумі 2 270,00 грн. (а.с.1-4).

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 08 липня 2019 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву та підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі Договір). Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився і в мобільному додатку отримав примірники вказаних документів, що складають Договір, умови якого зобов`язався виконувати.

АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, відповідачу було надано можливість розпорядитись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу, відповідач своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відповідно до умов Договору, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду із позовом про стягнення боргу в примусовому порядку.

Також, представник позивача у позовній заяві зазначає, що в разі неявки у судове засідання відповідача, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не заперечує проти заочного розгляду справи за відсутності представника позивача.

Крім того, одночасно з поданням позову до суду АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому позовні вимоги до ОСОБА_1 , АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.34).

Ухвалою судді від 12 липня 2021 року позовну заяву АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.38).

На виконання вимог вказаної ухвали, 06 серпня 2021 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви (а.с.40).

Ухвалою судді від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з розглядом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.119).

Ухвалою судді від 19 листопада 2021 року було вирішено питання щодо здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання (а.с.124).

29 лютого 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, де представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості у сумі 19 550,79 грн., посилаючись на те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач при укладенні Договору погодив умови сплати відсотків за користування коштами (а.с.128-130).

Від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 20 вересня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій його представник просить задовольнити позовні вимоги та вказує, що відповідно до п.3 Договору, підписанням договору боржник підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають Договір про надання банківських послуг (згідно вимог чинного законодавства) і отримав їх примірники у мобільному додатку, також підтвердив, що вказані документи йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Саме в Умовах, Тарифах, Паспорті споживчого кредиту записана процентна ставка, пеня, комісія (пункт Тарифи).

Крім того, відповідач повідомив про свою згоду з умовами надання банківських послуг, які надає АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за Договором про надання банківських послуг «Monobank», у підтвердження чого у мобільному додатку ОСОБА_1 було введено ОТР-пароль, що попередньо був надісланий на зазначений ним мобільний номер у додатку НОМЕР_1 . Підпунктом 6.13 п.6 розділу І Умов встановлено, що з урахуванням ч.3 ст.631 ЦК України, сторони встановлюють, що умови цього Договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до укладення Договору та стосуються надання Банку клієнтом підтверджень, погоджень, повідомлень, підписів з використанням останнім ОТР-пароля.

Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку відповідача, баланс складає мінус 38 945,19 грн., себто заборгованість складає 58 945,19 грн., що складається з повністю використаною боржником кредитного ліміту у сумі 20 000,00 грн. та суми овердрафту, яка становить - мінус 38 945,19 грн. і яка виникла наступним чином.

Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення по неустойці. При цьому, банк надав кредит згідно з договором в розмірі до погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за простроченні платежі згідно тарифами (а.с.155-161).

Сторони у судове засідання не з`явились.

Представник відповідача 30 вересня 2022 року надав суду заяву про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника, в якій просить відмовити в частині позовних вимог щодо стягнення нарахованих позивачем відсотків (а.с.181).

Дослідивши матеріали справи, встановивши наступні фактичні обставини та відповідні докази, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 08 липня 2019 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву та підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився і в мобільному додатку отримав примірники вказаних документів, що складають Договір, умови якого зобов`язався виконувати (а.с.7, 116).

АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, відповідачу було надано можливість розпорядитись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту в розмірі 20 000,00 грн. (а.с.43).

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, відповідач станом на 03 березня 2021 року має заборгованість за наданим кредитом (тіло кредита) у розмірі 58 945,19 грн. (а.с.6-8).

Крім того, із вказаного розрахунку і змісту відповіді на відзив вбачається, що позивачем за порушення відповідачем умов Договору нараховувались процентна ставка (поточна) 38,4% річних і з 01 вересня 2020 року 37,2%, а також, процентна ставка (прострочена) у випадку простроченої заборгованості 76,8% і з 01 вересня 2020 року 74,4%.

Згідно наданої інформації про рух коштів по картці клієнта банку - ОСОБА_2 , за період з серпня 2019 року по грудень 2020 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з рахунку відповідача було списано вказані відсотки в загальному розмірі 19 555,84 грн. (а.с.44-54).

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець, в даному випадку - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

З огляду на зміст ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Визначальним є додержання письмової форми договору.

При розгляді даного спору суд враховує, що у постанові від 03 липня 2019 року (провадження №14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила про відступ від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження №6-144цс14).

Відповідач підписав анкету-заяву, яку можна розцінювати як складову невід`ємну частину кредитного договору, укладеного між сторонами.

Разом з тим, відсутні підстави вважати Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредитучастинами кредитного договору, оскільки ці документи не містять підпису відповідача.

Виходячи з правових висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у постанові №342/180/17 від 03 липня 2019 року, суд відхиляє доводи позивача щодо укладання договору з відповідачем шляхом приєднання до Умов і правил надання банківських послуг.

Позивачем не надано суду підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг. Відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування коштами, Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки не підписані відповідачем.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Виходячи з зазначеного, беручи до уваги матеріали справи, які вказують на підписання відповідачем лише заяви-анкети та відсутність його підпису в Умов і правил надання банківських послуг, суд вважає, що позивачем не доведено, що відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами. Факт користування відповідачем кредитним картковим рахунком також не свідчить про виконання банком ст.11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів» та не доводить, що відбулося свідоме прийняття відповідачем тих умов, на які вказує позивач.

Отже, при вирішенні спору слід виходити з умов надання кредиту, які безпосередньо були підписані відповідачем.

Суд не бере до уваги посилання позивача у відповіді на відзив на те, що відповідач повідомив та підтвердив у мобільному додаткупро свою згоду з умовами надання банківських послуг за Договором про надання банківських послуг «Monobank» шляхом введення ОТР-паролю, який попередньо був надісланий на зазначений ним мобільний номер у додатку НОМЕР_1 , оскільки, додана до відповіді копія видруку пуш-повідомлення з мобільного додатку щодо етапів входу у додаток не є належним доказом, що підтверджує цю обставину. Зі змісту вказаного документу не вбачається, що Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредитучастинами кредитного договору, які були надані банком позичальнику через мобільний додаток було підписано саме ОСОБА_1 шляхом накладення його електронного цифрового підпису (а.с.175-177).

Також, суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді анкети-заяви не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи ту обставину, що фактично отримані та використані кошти позичальником в добровільному порядку не повернуті, що підтверджується випискою по банківському рахунку ОСОБА_1 та взявши до уваги вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд погоджується, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Крім того, суд звертає увагу на те, що підписана сторонами анкета-заява не містить домовленості про сплату відсотків за порушення грошового зобов`язання, які банк нарахував і списав з рахунку відповідача в сумі 19 555,84 грн.

Факт збільшення заборгованості по тілу кредиту за рахунок направлення кредитних коштів на погашення відсотків за користування кредитним лімітом, підтверджується представником позивача у відповіді на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 .

З огляду на викладені обставини та врахувавши висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, суд приходить до висновку, що списані банком відсотки слід зарахувати в рахунок погашеннязаборгованості відповідача за наданим кредитом (тіло кредита).

Отже, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредита в розмірі 39 389,35 грн. (58 945,19-19 555,84), а тому, позовні вимоги у цій частині задовольняє.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 10 ст.141 ЦПК України визначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 516,36 грн. (39 389,35 / 58 945,19 * 100 = 66,8% позовних вимог задоволено, 2 270,00 / 100 * 66,8% = 1 516,36.

Частиною 3 ст.141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (п.8 ст.141 ЦПК України).

Встановлено, що для представництва у суді інтересів ОСОБА_1 , 22 серпня 2022 року між позивачем і адвокатським бюро «Соломонюк та Партнери» було укладено договір про надання правової допомоги №2208/2 (а.с.132-133).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно копії акту наданих послуг від 25 серпня 2022 року з розрахунком суми витрат за надану адвокатом правову допомогу позивачу на підставі договору №2208/2 від 22 серпня 2022 року, розмір вартості послуг становить 10 000,00 грн.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача на адресу позивача 26 серпня 2022 року було направлено відзив на позовну заяву разом з копією договору на надання правовї допомоги від 22 серпня 2022року, розрахунком суми гонорару за правову допомогу та актом наданих послуг, з яких вбачається вартість наданих адвокатом послуг відповідачу на суму 10000грн..

Від представника позивача 20 вересня 2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому відсутні будь - які заперечення щодо розміру витрат відповідача на правову допомогу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року по справі №550/936/18.

Разом з тим, враховуючи приписи п.3 ч.2 ст.141 ЦПК і те, що в задоволенні 33,2% позовних вимог суд відмовляє, вбачається, що з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено в розмірі 3320,00 грн. (10 000 / 100 * 33,2% = 3320,00,00).

Враховуючи викладене та відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України, суд зобов`язує позивача, на якого покладено більшу суму судових витрат, сплатити позивачу різницю в сумі 1803,64 грн. (3320,00 - 1516,36) та звільняє обидві сторони від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Керуючись ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 08 липня 2019 року у розмірі 39 389,35(тридцять дев`ять тисяч триста вісімдесят дев`ять) грн. 35 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» на користь ОСОБА_1 1803,64 грн. судових витрат на професійну правичу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя В. П. Маслак

Відомості про учасників справи:

позивач Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК», , адреса: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий 18.12.2015 Корольовським РВ у м. Житомирі УДМС України в Житомирській області, адреса: 10007, м. Житомир, вул. Саєнка, 64.