Справа № 161/9890/22 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/1090/22 Категорія: 45 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Матвійчук Л. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої злочином, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на те, що 11 січня 2019 року, у другій половині дня, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, відповідач ОСОБА_2 , використовуючи кухонний ніж, наніс йому декілька ножових порізів різних частин тіла, тим самим заподіяв йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Також вказував, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2022 року відповідача ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за ст.125 ч.2 КК України на підставі ст. 49 ч.1 п.2 КК України в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо останнього закрито, його ж цивільний позов у кримінальній справі залишено без розгляду.

Крім того позивач зазначав, що неправомірними діями ОСОБА_2 , перенесеним болем від завданих йому тілесних ушкоджень, боязню за своє життя під час заподіяння йому ножових поранень, потребою змін звичного укладу життя із-за необхідності тривалого амбулаторного лікування, йому було завдано моральну шкоду.

Враховуючи наведене позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 100000 грн за завдану йому моральну шкоду та відшкодувати йому понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 30000 грн та інші витрати, пов`язані з розглядом справи.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30000 грн за завдану моральну шкоду та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1000 грн судового збору.

Вважаючи рішення суду, незаконним відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову і відшкодувати йому судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, а тому підстав для задоволення позову частково у суду першої інстанції не було.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач не подавав.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив того, що оскільки відповідач вчинив щодо позивача неправомірні дії, спричинив йому легкі тілесні ушкодження, то останні зазнав моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що 11 січня 2019 року, на ґрунті особистих неприязних стосунків, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 , під час сварки з позивачем ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 кухонним ножем наніс останньому декілька порізів різних частин тіла, тим самим спричинив йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, які потребують лікування понад 6 діб.

Крім того встановлено, що згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2022 року ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 125 ч. 2 КК України на підставі ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього закрито, цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Як роз`яснює Пленум Верховного суду України у п. 9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року із наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що особа, яка зазнала фізичного болю та страждань у зв`язку із ушкодженням здоров`я, спричиненого протиправною поведінкою іншої особи щодо неї, має право на відшкодування моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди у такому випадку залежить від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, яких потерпіла особа зазнала внаслідок порушення її прав.

Враховуючи наведене, а саме встановлені обставини справи та зазначені норми матеріального права, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, місцевим судом було враховано характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, характер вимушених змін у його звичайному житті та дотримано засади розумності, виваженості та справедливості.

В частині доводів апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи, під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2 у суді першої інстанції інтереси потерпілого по справі ОСОБА_1 представляв адвокат Лавренчук О.В. Повноваження адвоката підтверджуються договором про надання правової допомоги послуг захисника/представника від 12 січня 2019 року та ордером на надання правничої (правової) допомоги. Зазначений вище договір відповідає вимогам цивільного кодексу та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Право на правову допомогу гарантовано ст.ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яких дав Конституційний суд України у рішеннях від 16 листопада 2000 р. №13-рп/200, від 30 вересня 2009 р. №23-рп/2009, від 11 липня 2013 р. №6-рп/2013.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокат надає правову допомогу як під час судового засідання, так і поза межами судового засідання. Зокрема, це надання роз`яснень, написання позовних заяв, інших заяв та клопотань, подання апеляційної та касаційної скарги.

У відповідності до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокату виплачується гонорар, який є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги. Порядок обчислення гонорару, зміни розміру визначається в договорі. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, класифікація і досвід адвоката та інші істотні обставини. Зокрема це може бути та обставина, що через зайнятість у даній справі адвокату створюються перешкоди для прийняття інших доручень або суттєво ускладнює виконання інших доручень, а тому втрачає клієнтів і відповідну винагороду.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається домовленістю між сторонами. Відповідно прибуткового касового ордеру № 181 від 23 липня 2020 року потерпілий ОСОБА_1 виплатив адвокату Лавренчуку О.В. гонорар у розмірі 30000 грн.

Таким чином, врахувавши розмір задоволених позовних вимог, суд першої інстанції пропорційно стягнув з відповідача 9000 грн витрат на правничу допомогу, що відповідає вимогам цивільного процесуального права.

Правильним є стягнення саме з відповідача ОСОБА_2 на користь держави розмір судового збору, від сплати якого позивач на стадії подання позовної заяви звільнений згідно відповідного закону.

Отже, висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, ґрунтуються на повно з`ясованих обставинах справи, перевірених доказами, на які є посилання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційна скарга, відповідно до ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді