Провадження № 2/127/4531/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Обертун Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасно сплачені аліменти та додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасно сплачені аліменти та додаткових витрат на утримання дитини.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.11.2013 р. Ладижинським міським судом Вінницької області винесено рішення у справі №135/1274/13-ц, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини, а саме дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розміні 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки, виданої 15.09.2021 року старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Вінниця Смиричинським С. станом на 31.07.2021 року заборгованість відповідача по аліментах складала 21011,54 грн. Відповідно до цієї довідки з травня 2020 року відповідач взагалі перестав сплачувати аліменти. Розмір аліментів визначався старшим державним виконавцем Смиричинським С. та цей розмір аліментів не оскаржувався відповідачем. Позивач вважає за необхідне стягнути пеню з сум, які відповідач зобов`язаний був сплатити, але не сплачував з травня 2020 року по липень 2021 року. Станом на 29.09.2021 року розмір пені складає 48187,35 грн. Крім того, позивач просить сягнути додаткові витрати, які позивач сплатила на лікування зубів дитини та придбання фортепіано. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача половину цих витрат, а саме 13690,88 грн. додаткових витрат та неустойку (пеню) в розмірі 21011,54 грн. за період з травня 2020 року до 19.09.2021 року та судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2021р. відкрите спрощене позовне провадження у справі.

30.12.2021 року судом отримано відзив на позов.

13.01.2022 року на адресу суду представником позивача до суду подано заяву про збільшення позовних вимог. Так, представник позивача просив прийняти до розгляду заяву про збільшення позовних вимог та стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з травня 2020 року по 19.09.2021 року включно в сумі 21 011,54 грн. та додаткові витрати, понесені позивачем на утримання їхньої спільної дочки у розмірі 13690,88 грн., які витрачено на ортодонтичне лікування дочки ОСОБА_4 в ортодонтичній клініці медичного центра «Люкс Мед» у м. Варшаві Республіки Польща, в зв`язку з необхідністю ортодонтичного лікування за допомогою незмінного апарату через дефекти прикусу, а саме повний прикус, ускладнений глибоким прикусом, зміщенням нижньої щелепи вправо. Також позивачем зазначено, що дочка навчається у Комплексі музичних шкіл м. Руда Шльонська Респубкіки Польща, а саме є ученицею ІІ/С4 класу фортепіяно початкової музичної школи І ступеня ім. Г.Г. Горчинського. Навчання розпочато 14.09.2020 року. З метою якісного навчання за спільні кошти позивача з теперішнім чоловіком ОСОБА_5 було придбано компактне цифрове піаніно Thomann DP-ЗЗ В-88 вартістю 355,00 євро. Таким чином у вище зазначеному піаніно, яке було передано дочці ОСОБА_4 , частка позивача складає 177,50 євро. Таке замовлення та оплата здійснювалася безготівковими коштами на ім`я ОСОБА_6 .

У наданому відповідачем відзиві на позовну заяву від 08.10.2021 року зазначається, що з позовної заяви та додатків до неї не можливо встановити особу позивача. Так, позивач називає себе за прізвищем ОСОБА_7 , хоча до позову додані відомості зі сплати аліментів на прізвище ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ). Встановити, чи є однією і тією ж особою ОСОБА_8 стягувач аліментів та ОСОБА_7 позивач, стягувач пені, не є можливим, а тому ставиться під сумнів порушення прав щодо отримання аліментів позивачем ОСОБА_7 . Зазначає про те, що порядок обчислення суми неустойки (пені) є необґрунтованим та незрозумілим. З наданої довідки вбачається, що обрахунки здійснювались представником позивача, при цьому графи таблиці позначені скороченими, зрозумілими тільки позивачу, позначками та термінами. Разом з тим, відповідач зазначив про те, що позивачу повинно бути достеменно відомо те, що відповідач звільнився з посади кухаря КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» в травні 2020р., де працював з 06.01.2005р., тому і стягнення з заробітної плати за виконавчим листом бухгалтерією лікарні не здійснювалось, наразі здійснюється стягнення аліментів на користь стягувача з двох видів пенсії, яку отримує ОСОБА_2 . Також звертає увагу суду на те, що заборгованість по аліментах, в тому числі і пеня в сумі 21011,54 грн. була виплачена відповідно до розрахунків державного виконавця, 03.08.2021р. перерахована на рахунок Державної казначейської служби, а звідти перерахована на рахунок стягувача, а тому просить суд відмовити в задоволенні в позові.

Ухвалою суду від 30.05.2022 року витребувано від Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради відомості щодо ОСОБА_2 про розмір пенсії за інвалідністю та стягнення, в тому числі і стягнення аліментів (кожне стягнення показати окремо помісячно із зазначенням стягувача) за період з 01.01.2019 р. по 01.12.2021 р.

На виконання вищевказаної ухвали суду 20.06.2022 року судом отримано від Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради витребувану інформацію.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в уточненій позовній заяві, та просить ці вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача уточнені позовні вимоги визнала частково в частині стягнення додаткових витрат понесених позивачем у зв`язку з ортодонтичним лікуванням дитини на суму 10924 грн., в задоволенні решти позовних вимог просила відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

За рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 18.11.2013 р. винесено рішення у справі №135/1274/13-ц, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини, а саме дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розміні 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача неустойки (пені) в зв`язку з простроченням ОСОБА_2 сплати аліментів та надано розрахунок загальної суми неустойки (пені) у розмірі 21011,54 грн.

Цей розрахунок неустойки (пені) проведений позивачем на підставі розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно з виконавчим листом №135/1274/13-ц від 18.11.2013 року, виданим Ладижинським міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.11.2013 року до досягнення дитиною повноліття, проведеного державним виконавцем Смиричинським С. відповідно до якого розмір заборгованості станом на 31.07.2021 року становить 21011,54 грн. В цьому розрахунку державним виконавцем наводяться наступні місяці, за які у ОСОБА_2 виникла заборгованість із сплати аліментів, а саме: з травня 2019 р. по липень 2021 р.

При цьому, представником позивача в ході судового розгляду справи не було надано достеменних доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_9 заборгованості за період з травня 2020 року по 19.09. 2021 р., а також не роз`яснено суду відомості з четвертої колонки розрахунку «Сума аліментів, яка підлягає стягненню», що взята державним виконавцем, а в подальшому і позивачем за вихідну суму розрахунку в формулі з визначення розміру пені за несвоєчасно сплачені аліменти.

Відповідно до квитанції №0.0..1 від 03.08.2021 р. ОСОБА_2 сплатив на рахунок Державної казначейської служби 21011, 54 грн. заборгованості з аліментів, які в подальшому перераховані стягувачу ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 17.06.2022 року ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи з дитинства, отримує через департамент соціальної політики Вінницької міської ради державну соціальну допомогу, в тому числі з якої проводиться щомісячне стягнення аліментів.

Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області ОСОБА_2 одержує пенсію в разі втрати годувальника, з якої також стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» ОСОБА_2 працював у цій медичній установі з 06.01.2005 р. по квітень 2020 р. і з його заробітної плати систематично відраховувались аліменти на користь стягувача ОСОБА_10 .

На момент звернення ОСОБА_1 з позовом про стягнення пені заборгованість із сплати аліментів була відсутня і цей факт не заперечувався сторонами.

Відповідно до Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» визначено охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політки у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина ( ч.3 ст. 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Частиною першою та другою статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення рішення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавцем визначено розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів, у який вони мали бути сплачені.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року (справа № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18) зроблено висновок про те, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який зараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується за наступною формулою: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати ( при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Таким чином, відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019року (справа № 333/6020/16-ц, провадження №14-616цс18) визначено формулу для розрахунку неустойки (пені): заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватись за такою формулою: Р= (А1х1%хQ1)+(А2х1%хQ2) +(Аnх1%хQn), де:

Р- загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову);

А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 -кількість днів прострочення сплати аліментів за перший місяць;

А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

Аn - нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову.

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення, а тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч. 1 ст. 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих перелічених платежів, установити строк, до якого кожен із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого обчислювати розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць.

Як вбачається з позовної заяви представником позивача проведено неправильний розрахунок суми пені, який не відповідає вказаному правовому висновку Великої Палати Верховного Суду.

Разом з цим матеріали справи та докази надані сторонами не доводять ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів як це передбачено положеннями ст. 196 СК України. В період з травня 2020 р. по 19.09.2021 р. він мав постійне джерело доходів у Департаменті соціального захисту Вінницької міської ради та Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, з якого стягувались аліменти на користь стягувача ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, наданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у Передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи те, що позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з травня 2020 року по 19.09. 2021 року (включно) у сумі 21 011,54 грн., арифметичний розрахунок якої суду не доведено та за відсутності вини особи, яка сплачує аліменти, ОСОБА_2 , позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 196 СК України однією з умов стягнення пені за прострочення сплати аліментів є наявність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти.

В п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства стягнення аліментів, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів батьками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Так, звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача пені зі сплати аліментів, сторона позивача посилалася на те, що відповідачем не сплачувалися аліменти, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з травня 2020 року по 19.09.2021 року в розмірі 21 011,54 грн. згідно з розрахунком позивача.

Натомість відповідач подав докази про те, що аліменти сплачувались з двох видів доходу : Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. А заборгованість у розмірі 21011,54 грн. сплачена через державну виконавчу службу на користь стягувача ОСОБА_1 в серпні 2021 р.

Представником позивача наведені вище обставини не спростовані. Таким чином, доказів на підтвердження того, що відповідач злісно, свідомо ухиляється від сплати аліментів, матеріали справи не містять, що вказує про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, танців, певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 в справі № 6-1489цс17).

У п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Позивач зазначає про те, що нею понесені додаткові витрати за лікування дитини в Ортодонтичній клініці Медичного центра «Люкс Мед» у м. Варшава Республіки Польща та становлять 3185, 00 злотих. Відповідно до курсу НБУ станом на 12.01.2022 року 1 злотий = 6,86 грн. та надає докази щодо цього.

Враховуючи, що позивачем доведено додаткові витрати на лікування дитини дитини в розмірі 21849,10 грн., тому з відповідача підлягає стягненню сума 10924 грн. (21849,10грн. : 2). Цей розмір визнає і відповідач.

Витрати, пов`язані з розвитком здібностей дитини, суд вважає витратами, викликаними особливими обставинами, які слід враховувати для визначення участі батька в цих витратах.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Комплексі музичних шкіл м. Руда Шльонська Республіки Польща, а саме є ученицею ІІ/С4 класу фортепіано початкової музичної школи І ступеня ім. Г.Г. Горчинського. Навчання розпочато 14.09.2020 року. З метою якісного навчання теперішнім чоловіком позивача ОСОБА_5 було придбано компактне цифрове піаніно Thomann DP-ЗЗ В- 88 вартістю 355,00 євро.

Щодо витрат на придбання компактного цифрового піаніно Thomann DP-ЗЗ В- 88 вартістю 355 євро, витрачених саме позивачем в розмірі 177,50 євро, що відповідно до курсу НБУ станом на 12.01.2022 року становить 2766,33 грн., то суд не бере до уваги надану позивачем копію чеку, оскільки він не вказує на понесення витрат саме позивачем за рахунок коштів спільного сімейного із ОСОБА_5 сімейного бюджету, а отже, витрати в цій частині є недоведеними. Інших доказів на підтвердження додаткових витрат позивачем не надано.

Отже, за явної необхідності у додаткових витратах на дитину для її розвитку, відповідач не виконує добровільно цей свій обов`язок, що зумовлює необхідність вирішення цього питання у судовому порядку та стягнення з нього половини понесених додаткових витрат на дитину, що є доведеними та становитиме 10924, 00 грн.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами

До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано заяву, в якій вона зокрема просить стягнути частково сплачені нею витрати в розмірі 1000 грн., та надано договір про надання правової допомоги від 21.09.2021 року з додатком, розрахунок судових витрат та правової допомоги та копію квитанції від 25.09.2021 року на суму 1000 грн.

Судом встановлено, що такі витрати понесені з розглядом цієї справи, витрати є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правову допомогу), а тому суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат є обґрунтованим та доведеним.

Керуючись ст.ст. 180- 182, 185, 192, 196 СК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , додаткові витрати на утримання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10924 грн. та у відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , судовий збір у дохід держави в розмірі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 05.07.2022 р.

Суддя