Провадження № 2/947/300/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.М.

представника позивача адвоката Досковського В.Г.

представника відповідача адвоката Попової І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального провадження цивільну справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 404 516,10 грн. , в якості неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані наявним розрахунком заборгованості від 17.05.2021 року виготовленим головним державним виконавцем Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеси).

Представник відповідача заперечуючи проти задоволення позову зазначав, що заборгованість яка визначена у відповідному розрахунку виникла не з вини відповідача, матеріальний стан якого не дозволяв йому у повному обсязі сплачувати аліменти у розмірі визначеним судом а крім того на момент розгляду справу заборгованість погашена у повному обсязі, після того як боржник взяв певну суму грошей у знайомих у борг.

Як встановлено судом рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.02..2019 року у справі №520/10799/18 зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 7500 гривень на кожну дитину ( а/с 7).

Постановою Одеського апеляційного суду від 04.02.2021 року вказане рішення залишено без змін ( а/с 9).

Київським районним судом 01.04.2021 року видані виконавчі листи за рішенням від 14.02.2019 року № №520/10799/18, на підставі яких 30.04.2021 року головним державним виконавцем Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеси) Крицькою В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65306713 ( а/с 14).

Згідно розрахунку заборгованості від 17.05.2021 року за час з дня звернення ОСОБА_1 до суду у боржника по оплаті аліментів виникла заборгованість у розмірі 379 238,70 грн. ( а/с 15), який станом на 31.05.2021 року виріс до 405 429, 27 ( а/с 16), а на 30.08.2021 року дорівнює 405 516,10 грн. ( а/с 111).

Згідно розрахунку пені за прострочення сплати аліментів з 21.08.2018 року до 13.09.2021 року , розрахованої представником позивача на 11.10.2021 року загальна сума пені складає 828 973,50 грн. ( а/с 130).

З наданих у судому зсіданні представником відповідача доказів ( квитанцій ) після 14 вересня 2021 року у відповідача відсутня заборгованість зі плати аліментів.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини пов`язані із стягненням пені за прострочення виконання зобов`язання по сплаті аліментів врегульовані Сімейним кодексом України ( далі СК України ) та Цивільним кодексом України ( далі ЦК України ).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).

Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України).

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Також Верховний Суд у постанові від 19.01.2022 року по справі №711/679/21 визначив , що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

У даному випадку судом враховується наявність заборгованості на яку розрахована пеня, відсутність заперечень сторони відповідача проти розрахунку розміру заборгованості та пені , та приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується заперечень сторони відповідача про відсутність у даному випадку вини відповідача у виникненні заборгованості а тому і відсутності підстав для стягнення пені як відповідальності за порушення зобов`язань суд визначає наступне.

Єдиними посиланням відсутності вини є, на думку сторони відповідача, неможливість виконання зобов`язання у зазначеному розмірі , що привело до виникнення заборгованості.

Однак майновий стан відповідача був предметом дослідження судових установ, а саме виходячи з майнового стану відповідача судом був встановлений розмір аліментів.

Крім того сам факт погашення заборгованості боржником , якому стало відомо про вимоги щодо стягнення пені свідчать про наявну можливість у відповідача належним чином виконувати його зобов`язання.

Також судом враховується що при зміні майнового стану у відповідача як боржника по аліментним відносинам законодавцем визначено його право на звернення до суду із відповідними заявами про зміну розміру аліментів.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Враховуючи вищенаведеного суд приходить до висновку про недоведеність стороною відповідача факту відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на неповнолітніх дітей.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ).

У даному випадку судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 992,40 грн., від сплати якого звільнена позивач, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

У статті 137 ЦПК України визначені витрати на професійну правничу допомогу: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , зазначена адреса для листування: АДРЕСА_2 ) про стягнення неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти у розмірі 404 516 (чотириста чотири тисячі п`ятсот шістнадцять ) гривень 10 копійок , в якості неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , зазначена адреса для листування: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 992,40 гривень на користь держави.

Розподіл судових витрат може бути розглянуто судом окремо, у випадку надання протягом п`яти днів після проголошення вступної та резолютивної частини рішення, доказів понесених судових витрат, у відповідності до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 27.06.2022 року.

Суддя Луняченко В. О.