Справа № 464/4369/22 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/811/2573/22 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цьони С.Ю.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 26 вересня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

в вересні 2022 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Лозинської Оксани Михайлівни, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігора Мироновича, про визнання договору позики недійсним, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

23 вересня 2022 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення позову у вищевказаній справі.

В обгрунтування заяви покликається на те, що 15.08.2022 року приватним нотаріусом Лозинською О.М. вчинено виконавчий напис №284 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 40 000 доларів США у зв`язку з невиконанням умов договору позики грошей від 12.08.2022 року, який ніби-то було укладено між сторонами. Вказує, що на підставі поданої ОСОБА_1 заяви, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. відкрите виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. Стверджує, що приватним виконавцем активно вчиняються дії, спрямовані на вилучення належного йому рухомого майна для подальшої його реалізації, що за відсутності спору та у зв`язку з існуванням неправомірного виконавчого напису нотаріуса може призвести до істотного ускладнення поновлення його порушених прав. З наведених підстав просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з позивача за виконавчим провадженням № 69644251 від 15.08.2022 року по виконання виконавчого напису нотаріуса №284, вчиненого 15.08.2022 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лозинською О.М., про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 40 000 доларів США.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 26 вересня 2022 року заяву ОСОБА_4 задоволено.

Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №284, виданого 15.08.2022 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лозинською О.М., про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 40000 доларів США, який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича (ВП №69644251).

Ухвала піддано негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі вказує, що 12.08.2022 року між сторонами укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лозинською О.М. Згідно умов вказаного договору ОСОБА_4 зобов`язується повернути заборгованість у розмірі 40 000 доларів США в повному обсязі та в строк до 14.08.2022 року. Зазначає, що пунктом 7 договору визначено, що позика вважається повернутою в момент передання ОСОБА_1 грошей готівкою або в безготівковий спосіб з моменту перерахунку коштів на розрахунковий рахунок позикодавця, що підтверджується випискою з банківської установи, або засвідченою заявою від позикодавця про повернення суми позики в повному обсязі. Стверджує, що жодних коштів ОСОБА_1 повернуто не було, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, позивачем не надано жодних належних, допустимих і достовірних доказів часткового чи повного повернення коштів.

Звертає увагу, що 25.08.2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану» від 27.07.2022 року №2455-ІХ, відповідно до якого забороняється у період воєнного стану примусове виконання виконавчих написів нотаріусів, а відтак, оскільки виконавчий напис було вчинено 15.08.2022 року, тобто до дати набрання чинності вказаним законом, оспорюваний виконавчий напис з 25.08.2022 року не підлягає виконанню. Апелянт вважає, що заява про забезпечення позову не обгрунтована заявником у контексті необхідності застосування таких заходів, а також їх співмірності та відповідності заявлених позовних вимог. Просить ухвалу суд скасувати та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач одночасно оскаржує договір позики, як такий, що укладений під впливом обману, та вчинений на підставі такого договору виконавчий напис нотаріуса, між сторонами дійсно виник спір, відтак запропонований вид забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, є пропорційним суті спору та обсягу позовних вимог, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Стаття 149 чинного ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України передбачає види забезпечення позову.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по-перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по-друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень п. п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Виходячи із специфіки обраного заявником виду забезпечення позову, а саме, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником в судовому порядку, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа, оскільки саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 15 серпня 2022 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лозинською О.М. вчинено виконавчий напис №284 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 40000 доларів США.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 15 серпня 2022 року відкрито виконавче провадження №69644251 з виконання виконавчого напису № 284, вчиненого 15 серпня 2022 року.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 оскаржує договір позики від 12 серпня 2022 року, укладений між ним та ОСОБА_1 , а також виконавчий напис, вчинений 15 серпня 2022 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лозинською О.М. щодо про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним договором позики у розмірі 40000 доларів США.

Верховний Суд сформував усталену судову практику про те, що у випадку оскарження в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову (постанови від 16.08.2018 у справі №910/1040/18; від 25.02.2019 у справах № 924/789/18, № 924/790/18; від 11.10.2019 у справах № 910/4762/19; від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19; від 17.09.2020 у справі № 910/72/20; від 30.09.2020 у справі № 910/19113/29; від 30.11.2020 у справі № 910/217/20; від 17.12.2020 у справі № 910/11857/20).

Враховуючи те, що ОСОБА_3 оскаржив в судовому порядку договір позики від 12 серпня 2022 року, а також виконавчий напис, вчинений 15 серпня 2022 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лозинською О.М. щодо про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним договором позики у розмірі 40000 доларів США, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 15 серпня 2022 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лозинською О.М. щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 12 серпня 2022 року, який оскаржено в судовому порядку, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що жодних коштів на виконання умов договору позики від 12 серпня 2022 року ОСОБА_1 повернуто не було, умови договору не виконуються позивачем, не заслуговують на увагу, оскільки договір позики оскаржується позивачем, який вказує, що кошти за таким договором фактично не отримував, зазначена сума заборгованості не є безспірною і стягнута з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який ним оскаржується.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява про забезпечення позову не обгрунтована заявником у контексті необхідності застосування таких заходів, а також їх співмірності та відповідності заявлених позовних вимог є безпідставним, оскільки ОСОБА_3 оскаржив в судовому порядку виконавчий напис нотаріуса, який є виконавчим документом, на підставі якого приватним виконавцем відкрито виконавче провадження, відтак забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі цього виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 26 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22.12.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк