24.11.2022 Єдиний унікальний номер 205/3234/20
Провадження № 2/205/83/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Басової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Саруханової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРИММ», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання іпотечного договору недійсним, припинення права власності на нерухоме майно, скасування записів про державну реєстрацію права власності та зобов`язання вчинити певні дії, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРИММ» до Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання іпотечного договору дійсним, визнання добросовісним набувачем,

ВСТАНОВИВ:

05.05.2020 року Дніпровська міська рада звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила суд визнати недійсним іпотечний договір від 25.10.2019 року, укладений між ОСОБА_2 (іпотекодавець) та ТОВ «ДРИММ» (іпотекодержатель), посвідчений приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. та зареєстрований в реєстрі за № 402; припинити право власності на нерухоме майно - автозаправну станцію, загальною площею 3,3 кв.м., яка складається з: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Д під Ж - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права власності за наступними особами: за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 33842399, що внесений 23.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101; за ТОВ «ДРИММ», номер запису про право власності: 34529987, що внесений 03.12.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101; номер запису про іпотеку: 33860542, що внесений 25.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101; номер запису про обтяження: 338605569, що внесений 25.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101; зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованої автозаправної станції, загальною площею 3,3 кв.м., яка складається з: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Д під Ж - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння.

Позов мотивований тим, що з інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Дніпровській міській раді стало відомо, що приватним нотаріусом ДМНО Дніпропетровської області Деллаловим А.О. як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.10.2019 року внесено запис про право власності № 33842399 за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - автозаправну станцію (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101), загальною площею 3,3 кв.м., яка складається з: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Д під Ж - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності є дозвіл на виконання будівельних робіт серія та номер 307/2010-04, виданий2 15.10.2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області та декларація про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер ДП 1, видана Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області. ДАБІ у Дніпропетровській області листом від 20.03.2020 року № 1004-1.14/743 повідомила, що станом на час надання відповіді відсутня інформація щодо видачі/реєстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, правовстановлюючий документ, на підставі якого за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на автозаправну станцію за адресою: АДРЕСА_1 уповноваженим органом не видавався. Обов`язковою умовою для отримання дозволу на виконання будівельних робіт (автозаправної станції) ОСОБА_1 повинен був надати до заяви документи, що засвідчують право власності або право користування спірною земельною ділянкою. Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради листом від 11.03.2020 року № 4/11-1195 повідомив, що станом на 27.02.2020 року у Системі не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та юридичними або фізичними особами на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 належить територіальній громаді м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності. На підставі іпотечного договору № 402 приватним нотаріусом ДМНО Дніпропетровської області Деллаловим А.О. як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про іпотеку: 33860542, запис про обтяження: 33860569, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101. Станом на теперішній час власником автозаправної станції за адресою: АДРЕСА_1 є ТОВ «ДРИММ». Внаслідок самочинного будівництва автозаправної станції з володіння Дніпровської міської ради поза її волею на підставі підроблених дозвільних документів вибула вищезазначена земельна ділянка.

18.08.2021 року ТОВ «ДРИММ» звернулось до суду з зустрічним позовом, у якому просило суд визнати дійсним іпотечний договір, укладений 25.10.2019 року між ТОВ «ДРИММ» як іпотекодержателем та ОСОБА_1 як іпотекодавцем, який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим А.О. та зареєстрований в реєстрі за № 402; визнати ТОВ «ДРИММ» добросовісним набувачем об`єкту нерухомого майна - автозаправної станції загальною площею 3,3 кв.м., опис: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Д під Ж - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

Зустрічний позов мотивований тим, що 25.10.2019 року було укладено іпотечний договір між ТОВ «ДРИММ» та ОСОБА_1 , який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим А.О. та зареєстрований в реєстрі за № 402. На момент укладення договору автозаправна станція за адресою: АДРЕСА_1 (предмет іпотеки) було зареєстровано іпотекодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.10.2019 року приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим А.О., номер запису про право власності іпотекодавця: 33842399, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101. ТОВ «ДРИММ» і приватний нотаріус ДМНО Деллалов А.О. виконали усі передбачені законом вимоги під час укладення і посвідчення іпотечного договору від 25.10.2019 року. Дії ОСОБА_1 як іпотекодавця, та ТОВ «ДРИММ» як іпотекодержателя, до укладення іпотечного договору від 25.10.2019 року були спрямовані на набуття певних цивільних прав та обов`язків щодо передачі від ОСОБА_1 ТОВ «ДРИММ» в іпотеку об`єкт нерухомого майна - предмет іпотеки. Іпотечний договір від 25.10.2019 року був укладений в письмовій формі, посвідчений нотаріально та містить всі істотні умови договору, тобто у повному обсязі відповідає нормам чинного законодавства України та жодним чином їм не суперечить. При цьому дозвільна документація для будівництва автозаправної станції за адресою: АДРЕСА_1 була видана Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 15.10.2010 року, а декларація про об`єкта до експлуатації ДП 1 зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 19.07.2011 року, тобто до набрання чинності Порядком єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів. Рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 було прийнято на підставі належних документів, право власності на майно виникло і зареєстроване за ОСОБА_1 законно. ТОВ «ДРИММ» є добросовісним набувачем нерухомого майна - автозаправної станції загальною площею 3,3 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101. На момент укладення іпотечного договору від 25.10.2019 року ОСОБА_1 мав право на відчуження зазначеного майна.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.07.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

У судовому засіданні 13.01.2022 року ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник Дніпровської міської ради позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зустрічний позов не визнав.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзив на первісний та/або зустрічний позови не надав.

Представник ТОВ «ДРИММ» у судовому засіданні позовні вимоги Дніпровської міської ради не визнав, зустрічний позов підтримав. У відзиві на позов представник відповідача, посилаючись на необґрунтованість доводів позову Дніпровської міської ради, просив відмовити в задоволенні позову.

Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов А.О. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради слід відмовити, а зустрічний позов ТОВ «ДРИММ» слід частково задовольнити за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 25.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. внесено запис про іпотеку: 33860542 та запис про обтяження: 338605569 на нерухоме майно - автозаправну станцію, загальною площею 3,3 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 28-30, том 1).

03.12.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. внесений запис про право власності: 34529987, на вищезазначену автозаправну станцію, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, підстава виникнення права власності: заява, серія та номер: 466, виданий: 30.11.2019 року, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов А.О.; договір іпотеки, серія та номер: 402, виданий 25.10.2019 року, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов А.О., власник: ТОВ «ДРИММ» (а.с. 18, 28-30, том 1).

25.10.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ДРИММ» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., зареєстрований в реєстрі за № 402 (а.с. 13-17, том 1).

Згідно умов вищезазначеного договору іпотеки в рахунок виконання зобов`язань по договору позики від 23.10.2019 року, ОСОБА_1 передав в іпотеку ТОВ «ДРИММ» нерухоме майно - автозаправну станцію, загальною площею 3,3 кв.м., опис: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Д під Ж - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-17, том 1).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказаний об`єкт зареєстровано за ТОВ «ДРИММ» 03.12.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. на підставі договору іпотеки від 25.10.2019, серія та номер 402, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. (а.с. 28-30, том 1).

ТОВ «ДРИММ» здійснює права власника вказаного нерухомого майна.

На підставі інформації з Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області (а.с. 12, том 1) на запит від 25.02.2020 року Департаменту правового забезпечення Дніпровської міської ради, відсутня інформація з приводу видачі дозволу на виконання будівельних робіт № 307/2010-04 від 15.10.2010 року та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ДП 1.

У відповіді Департаменту по роботі з активами від 11.03.2020 року № 4/11-1195 зазначено, що за наявною станом на 25.02.2020 року інформацією за результатами пошуку за адресою земельної ділянки у Системі не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та юридичними або фізичними особами на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-11, том 1).

ОСОБА_1 був отриманий дозвіл на виконання будівельних робіт № 546-1/2010-04 від 15.10.2010 року: будівництво автозаправної станції по АДРЕСА_1 відповідно до проектної документації з терміном дії до 15.10.2010 року (а.с. 19, том 1).

19.07.2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації (а.с. 21-27, том 1).

Дніпровська міська рада відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування, які одночасно здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, у земельних правовідносинах виступають як представницькі органи суб`єкта власності - народу України, територіальної громади власників землі щодо права розпорядження, притаманного власнику.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Дніпровська міська рада вирішує в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Відповідно до ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки), виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону.

Виходячи з вимог статті 83 ЗК України презюмується належність земельних ділянок на території міста Дніпра територіальній громаді міста з визначенням її власника Дніпровської міської ради.

Право власності чи користування землею фізичними особами набувається та реалізується в порядку і на підставах, визначених Конституцією України (ст. ст. 13, 14), Земельним кодексом України (ст. ст. 78, 92, 93, 102-1, 116, 1 18, 119, 123, 125, 126), а також іншими законами, що видаються відповідно до них (Закон України «Про оренду землі», ЦК України).

Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях міської ради.

Відтак, правовою основою виникнення права користування земельною ділянкою є рішення органу місцевого самоврядування.

Як встановлено судом у даній справі, рішення про передачу земельної ділянки у користування/власність, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 Дніпровською міською радою не приймалося; адреса вул. вул. Київська, 2А жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відтак, вказана земельна ділянка є власністю територіальної громади м. Дніпра.

Умови, підстави та процедура проведення відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553).

Згідно з вказаним Порядком (п. 7) для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру, Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів), а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав (абз. 2 п. 12 зазначеного вище Порядку).

Відповідно до п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком.

Документи, які необхідні для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна, визначені п. 41 Порядку. Подаються наступні документи: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримує відомості Єдиного реєстру документів про документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та перевіряє, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Стосовно документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, то реєстрація такого документа, наданого державному реєстратору, не здійснювалася в Єдиному реєстрі документів, та для реєстрації права власності була надана декларація про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрована 19.07.2011 року (а.с. 21-27, том 1).

Випадки, коли документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається, в даній справі не встановлені (п. 41 Порядку).

Відповідно до підп. 1 п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 вимагається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Відповідно до вимог законодавства станом на дату державної реєстрації права власності на спірне майно механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений Постановою КМУ від 13.04.2011 р. № 461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2015 р. № 750) передбачав, що реєстрація - це внесення даних до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - реєстр). Під час дії експериментального проекту щодо запровадження першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва функції реєстру покладаються на Реєстр будівельної діяльності першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Відповідно до п. 4 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Розв`язуючи спір, з приводу вимоги позову Дніпровської міської ради про припинення права власності, то за ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Позивач посилається на ст. 377 ЦК України, відповідно до якої особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). З цих підстав позивач вважає, що він є власником земельної ділянки, то це підстава для припинення права власності на об`єкт нерухомого майна - автозаправну станцію, загальною площею 3,3 кв.м., опис: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Д під Ж - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

Разом з тим, в позовній заяві Дніпровська міська рада не посилається на ст. 346 ЦК України -підстави припинення права власності.

Підставами припинення права власності на майно відповідно до ст. 346 ЦК України є: відчуження власником свого майна; відмова власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника.

Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 346 ЦК України).

Як встановлено судом на підставі позовної заяви, Дніпровською міською радою в ній не зазначені підстави, передбачені законом, за наявності яких має бути припинено право власності на об`єкт нерухомого майна - автозаправну станцію, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та такі обставини не встановлені судом під час судового розгляду. Звідси, оскільки передбачені законом (ст. 346 ЦК України) підстави для припинення права власності в даній справі не встановлені, підстави для задоволення вимоги позову Дніпровської міської ради про припинення права власності відсутні і за ст. 377 ЦК України.

Стосовно позовних вимог Дніпровської міської ради про скасування записів про державну реєстрацію права власності: за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 33842399, що внесений 23.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О.; за ТОВ «ДРИММ», номер запису про право власності: 34529987, що внесений 03.12.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О.; номер запису про іпотеку: 33860542, що внесений 25.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О.; номер запису про обтяження: 338605569, що внесений 25.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У частині другій статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.

За змістом зазначеної норми, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952 викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За змістом наведеної норми у чинній редакції на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року такого способу захисту порушених речових прав, як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, закон не передбачає, тому, враховуючи приписи ч. 1, ч. 2 ст. 16 ЦК України, вимога позову Дніпровської міської ради про скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не підлягає задоволенню: застосування саме такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати відновлення порушеного права в практичному аспекті, унеможливлено.

У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» встановлено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19 (провадження № 61-13586св20).

З урахуванням істотної зміни з 16 січня 2020 року і на час ухвалення даного рішення матеріально-правового регулювання спірних реєстраційних відносин, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем має бути обраний інший спосіб захисту - скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, оскільки саме такий спосіб захисту прав відповідає вимогам закону та є ефективним.

Що стосується вимог Дніпровської міської ради про визнання недійсним іпотечного договору, укладеного 25.10.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ДРИММ», посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А.О. за № 402, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та двохсторонніми, багатосторонніми (договори).

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Дії ОСОБА_1 як іпотекодавця, з одного боку, та ТОВ «ДРИММ» як іпотекодержателя, з іншого боку, при укладанні іпотечного договору від 25.10.2019 року були спрямовані на набуття певних цивільних прав та обов`язків щодо передачі від ОСОБА_1 ТОВ «ДРИММ» в іпотеку об`єкта нерухомого майна, предмету іпотеки, всі передбачені законодавством України вимоги були додержані при вчиненні вказаного правочину. При переході права власності до ТОВ «ДРИММ» також відсутні жодні порушення чинного законодавства України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Оскільки порядок ведення єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів, який був затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 року № 92 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.07.2011 року за № 885/19623, набрав чинності 05.08.2011 року.

При цьому дозвільна документація для будівництва автозаправного газового пункту за адресою: АДРЕСА_1 (дозвіл на виконання будівельних робіт № 546-1/2010-04 від 15.10.2010 року) була видана Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 15.10.2010 року, а декларація про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер: ДП1 зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 19.07.2011 року, тобто до набрання чинності вказаним порядком.

Отже, станом на час видачі дозволу про готовність об`єкту до експлуатації ДП1 19.07.2011 року Єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів ще не існувало.

Таким чином, заявлені вимоги Дніпровської міської ради про визнання договору іпотеки недійсним не є ефективним способом захисту порушеного права позивача, оскільки наслідком встановлення судом недійсності правочинів є реституція.

Визнання договорів щодо відчуження спірного майна недійсними не матиме наслідком звільнення земельної ділянки чи усунення перешкод у користуванні нею, а тому не відновить порушеного права позивача, який не є власником майна, відчуженого за оспорюваним договором іпотеки.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач, звернувшись до суду з вимогою про визнання правочину недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України, стороною якого він не був, обрав неналежний спосіб захисту, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити з зазначених підстав.

Вимога Дніпровської міської ради про зобов`язання звільнити земельну ділянку є похідною від задоволення інших вимог позову, оскільки в їх задоволенні відмовлено, підстави для задоволення вимоги про зобов`язання звільнити земельну ділянку відсутні.

Вирішуючи позовні вимоги щодо зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самовільно побудованого об`єкту: автозаправної станції, загальною площею 3,3 кв.м., суд виходить з наступного.

В силу норм ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України).

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України).

Встановлені судом обставини справи свідчать, що на спірній земельній ділянці ТОВ «ДРИММ» на праві приватної власності належить нежитлова будівля (нерухоме майно) загальною площею 3,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, будь-яке переміщення вказаної нерухомості є неможливим без її знецінення (знищення) та зміни її призначення.

Згідно чинного земельного законодавства використання землі здійснюється або на праві власності, або на праві користування земельною ділянкою (в даному випадку - договору оренди земельної ділянки).

Так, у ТОВ «ДРИММ» виникло право власності на нерухомість на підставі цивільно-правових угод, яке зареєстроване відповідно до законодавства. Втім, право користування земельною ділянкою, яка знаходиться під цією нерухомістю належним чином останнім не оформлено, але недотримання порядку оформлення права на земельну ділянку, на якій розташована нерухомість, не може бути підставою для обмеження права ТОВ «ДРИММ», як власника нерухомості на користування нерухомістю та, як наслідок - земельною ділянкою, на якій вона розташована, оскільки користування нерухомістю неможливе без користування земельною ділянкою.

Зобов`язання ТОВ «ДРИММ» в примусовому порядку звільнити земельну ділянку та передати її в натурі Дніпровській міській раді, фактично означає знесення належного підприємству на праві власності майна, що є порушенням його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України. Зазначені обставини виключають можливість звільнення земельної ділянки під будівлею з посиланням на її самовільне зайняття (Лист Вищого господарського суду від 01.01.2010 року «Узагальнення судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, пов`язаних із земельними правовідносинами»).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003 року, «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

В процесі розгляду даної справи, Дніпровською міською радою так і не надано стверджуючих пояснень з посиланням на відповідні докази, в чому саме полягає суспільний інтерес, який би виправдовував як заходи позбавлення права власності ТОВ «ДРИММ», так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Також суд звертає увагу на те, що знесення нерухомого майна є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності (аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 року у справі № 21-1959а16).

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази своєчасного реагування та притягнення контролюючими органами за використанням і охороною земель у місті Дніпрі щодо вжиття заходів передбачених законодавством України по відношенню до ОСОБА_1 з підстав самовільного будівництва нерухомого майна на спірній земельній ділянці.

При цьому, як встановлено судом, ТОВ «ДРИММ», зареєструвавши право власності на майно ініціювало реалізацію свого права відповідно до законодавства на одержання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0160 га, яка розташована в Новокодацькому районі за адресою: АДРЕСА_1 , необхідну для його обслуговування, а саме: звернулись з таким клопотанням до Дніпровської міської ради 21.01.2020 року (а.с. 22-23, том 2).

Але Рішення про надання/відмову дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Дніпровською міською радою до теперішнього часу не прийнято.

З огляду на наведене, обраний спосіб захисту у вигляді зобов`язання ТОВ «ДРИММ» повернути спірну земельну ділянку в натурі є неефективним в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично не призводить до відновлення його порушених прав, а навпаки призведе до не дотримання справедливої рівноваги, тому в даному випадку виключає можливість задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України судочинство у судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, сторонами не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Дніпровської міської ради.

Щодо зустрічних позовних вимог ТОВ «ДРИММ» суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Таким чином, ЦК України передбачено визнання дійсним нікчемного правочину, а не будь-якого правочину, про недійсність якого заявлено позовну вимогу.

Тому зустрічний позов ТОВ «ДРИММ» в частині визнання дійсним іпотечного договору, укладеного 25.10.2019 року між ТОВ «ДРИММ» як іпотекодержателем та ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про іпотеку», іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України; 2) зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; 4) посилання на видачу заставної або її відсутність. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Дослідивши копію іпотечного договору, суд приходить до висновку, що він відповідає вимогам викладеним в ст. 18 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А.О. було перевірено відсутність перешкод для реєстрації за ТОВ «ДРИММ» права власності на предмет іпотеки. Жодні підстави не довіряти приватному нотаріусу, що діяв як державний реєстратор, у ТОВ «ДРИММ» та його представника і не було.

Тобто звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань, забезпечених іпотекою за договором, здійснено цілком законно, з дотриманням умов укладених між відповідачами договорів та чинного законодавства України, іпотекодержатель прийняв автозаправну станцію у свою власність, право власності на предмет іпотеки перейшло до іпотекодержателя і було належним чином зареєстровано шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Під час переоформлення права власності на автозаправну станцію і вчинення реєстраційних дій, виконано усі передбачені законом вимоги, до того ж ОСОБА_1 , як власник майна також надав свою згоду на вчинення таких дій.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сутність добросовісності передбачає вірність зобов`язанням, повагу до прав інших суб`єктів, обов`язок до співставлення власних та чужих інтересів, унеможливлення заподіяння шкоди третім особам.

Добросовісність при правовому регулюванні цивільних відносин повинна розглядатися як відповідність реальної поведінки учасників таких відносин вимогам загальносоціальних уявлень про честь і совість. Іншими словами, щоб бути добросовісним, дії та вчинки учасників цивільних відносин мають здійснюватися таким чином, щоб вони викликали схвальну оцінку з боку суспільної моралі, зокрема в аспекті відповідності застосованих засобів правового регулювання тим цілям, які перед ним ставляться. І, навпаки, реалізація правового регулювання цивільних відносин буде недобросовісною, якщо соціальна свідомість відкидає її як таку, що не відповідає задекларованій меті.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Статтею 330 ЦК України встановлено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Приймаючи до уваги те, що на момент укладення іпотечного договору від 25.10.2019 року ТОВ «ДРИММ» не знало та не могло знати про обставини отримання дозволу на виконання будівельних робіт № 546-1/2010-04 від 15.10.2010 року та декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП 1 від 19.07.2011 року, не могло припустити наявність перешкод для переходу права власності та відчуження спірної автозаправної станції, що є предметом іпотеки.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання несприятливих наслідків для власника.

Згідно п. 10 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Таким чином, суд доходить висновку, що ТОВ «ДРИММ» є добросовісним набувачем спірного об`єкту нерухомого майна.

З урахуванням викладеного, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд вважає за необхідне зустрічний позов ТОВ «ДРИММ» задовольнити частково та визнати ТОВ «ДРИММ» добросовісним набувачем об`єкту нерухомого майна -автозаправної станції загальною площею 3,3 кв.м., опис: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Д під Ж - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги Дніпровської міської ради задоволенню не підлягають, тому за рахунок відповідачів не відшкодовуються. Разом з тим, зустрічний позов ТОВ «ДРИММ» підлягає частковому задоволенню, тому з відповідачів у рівних частках підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України», no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 14, 41, 144 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 18, 37 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 11, 26 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 12, 83 ЗК України, ст. ст. 1, 3, 12, 15-16, 179, 181, 202-203, 207, 215, 317, 319, 321, 328, 330, 346, 377, 388 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 81, 141, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради (, місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРИММ» (, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Курчатова, буд. 7), треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75), про визнання іпотечного договору недійсним, припинення права власності на нерухоме майно, скасування записів про державну реєстрацію права власності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРИММ» (, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Курчатова, буд. 7) до Дніпровської міської ради (, місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75), ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання іпотечного договору дійсним, визнання добросовісним набувачем - задовольнити частково.

Визнати Товариство з обмеженою відповідальністю «ДРИММ» добросовісним набувачем об`єкту нерухомого майна - автозаправної станції загальною площею 3,3 кв.м., опис: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Д під Ж - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

Стягнути рівними частками з Дніпровської міської ради та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРИММ» судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2022 року.

Суддя Н.В. Басова