08.12.2022 Єдиний унікальний номер 265/6413/20
Провадження № 2в/205/20/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Курбанової Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Галушки А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 265/6413/20 за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про поділ майна, придбаного за час шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про поділ майна, придбаного за час шлюбу.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 16.11.2020 року відкрито загальне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, придбаного за час шлюбу.

Ухвалою судді Орджонікідзевськогорайонного суду м.Маріуполя Донецької області від 04.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначена справа до судового розгляду.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 30.09.2021 року визнано явку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, придбаного за час шлюбу, обов`язковою у судове засідання на 13 жовтня 2021 року о 09:00 годині.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 09.12.2021 року клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів - задоволено. Витребувано у відповідачки ОСОБА_3 правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14.01.2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, придбаного за час шлюбу - відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04.11.2022 року направлено до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська копії матеріалів апеляційного провадження № 22-ц/803/7910/22 у цивільній справі № 265/6413/20 для вирішення питання щодо відновлення втраченого судового провадження, які надійшли до суду 10.11.2022 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження по даній справі.

В судове засідання учасники судового процесу не з`явились. Про день, місце та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили, будь-яких заяв від них не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, а також здобуті в ході розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.488ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями ст.489ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно до ст.493ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Частинами 1, 2 статті 494ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Враховуючи категорію даної справи, суд на підставі п. 4 ч. 5 статті 12ЦПК сприяє встановленню фактів та обставин, необхідних для відновлення втраченого судового провадження.

Також суд при вирішенні даної заяви враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

Враховуючи встановлені ч. 3 ст.493ЦПК України обмежені терміни розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження, суд має констатувати вжиття всіх можливих заходів, направлених на відновлення втраченого судового провадження.

Судом встановлено, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень по вказаній справі наявні наступні процесуальні документи:

- ухвала судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 16.11.2020 року про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття загального позовного провадження по справі;

- ухвала судді Орджонікідзевськогорайонного суду м.Маріуполя Донецької області від 04.03.2021 року про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду

- ухвала судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 30.09.2021 року про визнання явки позивача та відповідача в судове засідання по даній справі обов`язковою;

- ухвала судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 09.12.2021 року про задоволення клопотання позивача про витребування у відповідачки правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 ;

- рішення судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14.01.2022 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, придбаного за час шлюбу;

При вирішенні питання щодо можливості відновлення втраченого судового провадження судом врахована наявність вищевказаних процесуальних документів, а також судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявні в справі про відновлення втраченого провадження копії документів, є належними та достатніми для відновлення втраченого провадження, а тому суд вважає за можливе відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 265/6413/20 за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про поділ майна, придбаного за час шлюбу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 15, 488-495 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене судове провадження в цивільній справі № 265/6413/20, яка розглядалась Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області за позовною заявою 265/6413/20, в частині рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14.01.2022 року у справі № 265/6413/20, згідно тексту якого:

«Справа №265/6413/20

Провадження №2/265/40/22

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2022 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Копилової Л. В.,

за участю секретаря Куксенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, придбаного за час шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ майна, придбаного за час шлюбу. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що він з 27 вересня 2003 року перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_4 .. 26 листопада 2018 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу за спільні кошти подружжя було придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка є об`єктом сумісної власності подружжя, однак була зареєстрована на ім`я відповідачки. Домовитися з відповідачкою про поділ майна в добровільному порядку йому не виявляється можливим, оскільки на неодноразові звернення до неї щодо розділу майна вона жодним чином не реагує.

Просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідачки. Крім того, просив відмовити у задоволені позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 (надалі - Постанова).

Зі змісту п.п. 23, 24 указаної постанови слідує, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п. 30 Постанови рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

При цьому суд зазначає, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, що дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Лише у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає поділу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, у позовній заяві позивач посилається на те, що за період перебування у шлюбі з відповідачкою сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 листопада 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 27 вересня 2003 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 817, розірвано.

Разом з тим, у судовому засіданні сторони не надали правовстановлюючих документів на квартиру, позивач зазначив, що правовстановлюючі документи знаходяться у відповідачки.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що представник позивача ОСОБА_2 звертався з запитом до відповідачки ОСОБА_3 про надання правовстановлюючих документів на квартиру, але відповіді не отримав.

Також позивачем не заявлялося клопотання про витребування правовстановлюючих документів судом, у нотаріуса, як суб`єкта реєстрації речових прав.

Натомість, наданий позивачем висновок про вартість майна на квартиру не є правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, а є документом, що свідчить про оціночну вартість об`єкта.

На підставі вищевказаного, оскільки правовий статус об`єкта нерухомого майна як спільного сумісного майна подружжя, про поділ якого заявила вимоги позивач, під час судового розгляду залишився недоведеним, не надано суду жодного належного та допустимого доказу для з`ясування джерела придбання спірного майна та набуття його за спільні кошти подружжя, не надано правовстановлюючих документів на спірну квартиру, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про відмову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 у позовних вимогах про поділ майна, придбаного за час шлюбу.

Керуючись ст.262-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, придбаного за час шлюбу, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне рішення складено 25 січня 2022 року.

Суддя Л.В.Копилова»

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Курбанова Н.М.