Справа № 464/3011/22
пр.№ 2/464/1196/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: судді Шашуріної Г.О.,

секретаря судового Гелеш Т.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 464/3011/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

у с т а н о в и в:

Адвокат Яцишин А.В. від імені та в інтересах позивача звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача завдану матеріальну шкоду в розмірі 1 532,50 грн та завдану моральну шкоду в розмірі 30 000,00 гривень.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Шашуріній Г.О.

Ухвалою судді від 23 серпня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи у судове засідання призначене на 12:00 год 05 грудня 2022 року не з`явилися, скористалися правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивач позив підтримає та просить задоволити. Відповідач у задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється за вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12,81 ЦПК України).

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За вимогами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).

У Постанові Верховного суду від 28 жовтня 2019 року (справа № 554/1583/16-ц) зроблено правовий висновок, що під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач, звертаючись до суду про відшкодування майнової та моральної шкоди, покликається, що у зв`язку із заподіянням відповідачем фізичного насильства відносно неї, що підтверджено судовим рішенням, завдано моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях та постійному перебуванні у стресовому стані, відривом від нормального життя, оскільки виникла необхідність звернення за медичною допомогою до лікаря, неможливість перебування у суспільстві у зв`язку із зовнішнім виглядом після побиття (нанесені значні видимі травми обличчя) тощо. На відшкодування майнової шкоди зазначає, що лікарем невропатологом було призначено позивачу КТ головного мозку позивачу, яке така проходила 23 квітня 2022 року та вартість такого складає 1 500 грн, також придбано гель по ціні 32,50 грн, що складає загальну суму майнової шкоди у розмірі 1 532,50 гривень.

Так, постановою Сихівського районного суду м.Львова від 06 травня 2022 року ОСОБА_2 (відповідача) визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Указана постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили 16 травня 2022 року. Даною постановою встановлено, що відповідач, 14 квітня 2022 року о 13:30 год, за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , умисно давав ляпаси та стусани свої тітці ОСОБА_1 (позивачці), чим вчинив фізичне насильство без тілесних ушкоджень.

Як встановлено судом, дана подія мала місце 14 квітня 2022 року, проте як вбачається з доказів, наданих позивачем, така звернулася до КНП «4-а міська поліклініка м.Львова» для обстеження лікарем лише 22 квітня 2022 року, тобто через 10 днів. Оглядом лікаря невропатолога від 22 квітня 2022 року поставлено діагноз: поверхнева травма інших частин голови, неуточнена та призначено КТ кісток черепа та головного мозку. Відповідно до висновку КТ обстеження від 23 квітня 2022 року, складеним лікарем-рентгенологом, на час обстеження патологічних змін з боку паренхіми мозку та кісток черепа (склепіння основи лицевого черепа) не визначається. Оглядом лікаря невропатолога від 26 квітня 2022 року поставлено діагноз: інші розлади вегетативної нервової системи.

Аналізуючи подані докази, з таких не вбачається, що неправомірними діями відповідача їй завдана майнова та моральна шкода, не доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями та вини відповідача в заподіянні такої шкоди. Позивачкою не зазначено з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Постанова суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, якою встановлено, що позивачці не було спричинено тілесних ушкоджень не може бути єдиним доказом про завдання їй матеріальної та моральної шкоди.

Неподання відзиву відповідачем не звільняє позивача від тягару доказування та розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів, оцінюючи аргументи та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову слід відмовити.

У порядку ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на державу.

Керуючись ст.ст.12, 13, 82, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні позову відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору покласти на державу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

Повне рішення суду складено 12 грудня 2022 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.6 ст.259, ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Г.О.Шашуріна