Справа №443/1121/22
Провадження №2/443/667/22
РІШЕННЯ

іменем України

14 грудня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа територіальна громада села Дев`ятники в особі Ходорівської міської ради Львівської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить: встановити факт родинних відносин, а саме те, що він є сином ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дев`ятники Жидачівського району Львівської області; визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , право на 1/2 частину земельної частки (паю) на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 1,74 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ № від 20.05.1997 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №365.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну ділянку пай на території Дев`ятниківської сільської ради, площею 1,74 умовних кадастрових гектари, належне померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ № від 20.05.1997 року. Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради № 656 від 08.06.2022 року ОСОБА_5 дійсно постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . По даних Дев`ятниківського старостинського округу виконкому Ходорівської міської ради, заповіт від імені ОСОБА_5 у Дев`ятниківській сільській раді не посвідчувався. На день смерті разом з ним були зареєстровані і проживали наступні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - донька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 -син. Окрім позивача, спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , були ОСОБА_2 - син, ОСОБА_3 - син, та дочка ОСОБА_4 . ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщину не прийняли та на неї не претендують. Натомість позивач і ОСОБА_4 , фактично спадщину, після смерті батька ОСОБА_5 прийняли, вступивши в управління та володіння спадковим майном (ст.549 ЦК УРСР 1963 року), однак юридично спадщину не оформили.

23.09.2022 року звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва на Ѕ частини права на спадщину за законом після смерті свого батька ОСОБА_5 , однак нотаріус відмовив у його видачі через відсутність у нього правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Дев`ятниківської сільської ради, що належала померлому і є спадковим майном. Крім того, наявні розбіжності у написанні прізвища спадкодавця і спадкоємця " ОСОБА_6 "-" ОСОБА_6 ", що у свою чергу призводить до неможливості юридично оформити спадщину після його смерті.

За таких обставин позивач змушений звертатися до суду із вимогою про встановлення факту родинних відносин між ним та спадкодавцем та вимогою про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 11.10.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 08.11.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилась, від представника позивача надійшла заява, згідно якої просить розглядати справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої повідомляє, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивача, наслідки визнання позову, передбачені ст..206 ЦПК України йому зрозумілі. Крім того просить розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої повідомляє, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивача, наслідки визнання позову, передбачені ст..206 ЦПК України йому зрозумілі. Крім того просить розгляд справи проводити без його участі

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала заяву згідно якої повідомляє, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивача, наслідки визнання позову, передбачені ст..206 ЦПК України їй зрозумілі. Крім того просить розгляд справи проводити без її участі.

Представник третьої особи - Ходорівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якого просить суд розглянути дану справу та винести рішення за наявними в ній документами, а також просить розглянути справу без участі їхнього представника.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.9).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 , виданим повторно Жидачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 16.07.2021 року(а.с.10).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну ділянку пай на території Дев`ятниківської сільської ради, площею 1,74 умовних кадастрових гектари, належне померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ № від 20.05.1997 року (а.с.14).

Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради Львівської області № 656 від 08.06.2022 року, ОСОБА_5 дійсно постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . По даних Дев`ятниківського старостинського округу виконкому Ходорівської міської ради, заповіт від імені ОСОБА_5 у Дев`ятниківській сільській раді не посвідчувався.

На день смерті разом з ним були зареєстровані і проживали наступні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - донька; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 -син (а.с.11).

Оскільки заповіту ОСОБА_5 не залишив, що підтверджується також інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №69963005 від 07.09.2022 року, де відсутня інформація про зареєстровані заповіти від імені ОСОБА_5 (а.с.12), а відтак спадкування відбулося за законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Судом встановлено, що крім позивача, спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також дочка - ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не прийняли, у жодний спосіб передбачений законом, що також підтверджується витягом із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №69963006 від 07.09.2022 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_5 (а.с.13).

Натомість, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично прийняли, оскільки вступили в управління і володіння спадковим майном, однак юридично не оформили своїх спадкових прав.

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №71/02-31 від 23.09.2022 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно, яке він має намір успадкувати (а.с.16).

Крім того, наявні розбіжності у написанні прізвища спадкодавця і спадкоємця " ОСОБА_6 "-" ОСОБА_6 ", що у свою чергу призводить до неможливості юридично оформити спадщину після його смерті.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Встановлення факту родинних відносин необхідний позивачу для реалізації його спадкових прав.

Факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 підтверджується довідкою Ходорівської міської ради № 656 від 08.06.2022 року, де вказано, що на день смерті ОСОБА_5 разом з ним були зареєстровані і проживали наступні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - донька; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 -син (а.с.11).

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дев`ятники Жидачівського району Львівської області, а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Предметом спору у даній справі є право на земельна ділянка (пай), яка знаходиться на території Дев`ятниківської сільської ради.

Оскільки, правовідносини з приводу спадкування виникли у червні 1995 року, то відповідно до Перехідних положень ЦК України 2003 року регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.1 ст.550 ЦК УРСР).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивач стверджує, що Сертифікат на право на земельну частку пай втрачено, що відповідачами не заперечується.

Доказом того, що покійний ОСОБА_5 отримав право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ № від 20.05.1997 року, реєстраційний номер 365, площа земельної ділянки - 1,74 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката рішення ІІ сесії Дев`ятниківської сільської ради від 31.09.1994 року, є довідка Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 16.09.2022 року №29-13-0.95-2298/15-22 (а.с.14).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування на вищезгадані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_5 у відділі не зареєстровано.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), яка знаходиться на території Дев`ятниківської сільської ради, Жидачівського району Львівської області.

Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, оскільки нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті ОСОБА_5 , та враховуючи те, що позивач у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР спадщину прийняв, суд вважає що позовна вимоги щодо визнання за позивачем в порядку спадкування за законом право на 1/2 частину земельної частки (паю) на території Дев`ятниківської сільської ради, ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дев`ятники Жидачівського району Львівської області

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , право на 1/2 частину земельної частки (паю) на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 1,74 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ № від 20.05.1997 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №365.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І Сливка