Справа № 450/45/22 Провадження № 2/450/17/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2022 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Покидько Л. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Пустомити цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

підстава позову (позиція позивача): 18.08.2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-287790. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику грошоі кошти, а позичальник зобов`язувався в порядку та умовах визначених договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі та інші платежі в строк та на умовах, визначених Кредитним договором. Відповідно до вказаного Договору, Банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 200, 00 грн до 17.08.2023 року на поточні потреби позичальника. Відповідно до п. 4.1 Договору, за користування Кредитом позичальник сплачує банку відсотки у розмірі 55 % річних. Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в порядку та у строки, передбачені укладеним Договором та додатками до нього. Відповідно до п. 6.2. Кредитного договору Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Кредитним договором відповідно до Графіку платежів. Пунктом 7.1. Кредитного договору передбачено сплату пені та збитків. Відповідно до п. 8.1. Кредитного договору за виконання зобов`язань за Кредитним договором Позичальник несе повну відповідальність перед Банком усім належним йому майном, в тому числі грошовими коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законодавством України.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник ОСОБА_1 в свою чергу зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 02.12.2021 року у неї утворилась заборгованість за кредитним договором №CL-287790 від 18.08.2020 року у розмірі 61 448, 70 грн. що складається із: 47 174, 41 грн. заборгованість за тілом кредиту; 14 314, 29 грн. заборгованість за відсотками. Щодо залучення ОСОБА_2 як солідарного боржника, то банк зазначає, що 17.08.2020 року між АТ "КРЕДОБАНК" та ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву № CL-287790 фізичної особи на отримання кредиту, в якій зазначено про фактичні сімейні відносини та факт спільного проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 . Окрім того, у Анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 своїм підписом підтверджує те, що суму отриманого кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого з подружжя. Доказом того, що ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_1 є штамп та відомості, внесені 05.11.2002 року у паспорт громадянина України ОСОБА_1 . Таким чином, керуючись положеннями Сімейного кодексу України та судовою практикою, позивач вважає, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають у обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. На підставі наведеного просить заявлені позовні вимоги задоволити та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість та судові витрати у виді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. На підставі даної ухвали відповідачам було надано строк для подачі відзиву або інших клопотань, пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 18.08.2020 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-287790, згідно умов якого останній було надано кредит в сумі 50 200 грн. 00 коп., зі сплатою за користування кредитним коштами відсотків за процентною ставкою 55 % (п. 4.1 кредитного договору) та з остаточним поверненням до 17.08.2023 року (п. 2.3 кредитного договору).

Позивач виконав свої зобов`язання за кредитними договорами перед відповідачем, надав останній грошові кошти на поточні потреби ОСОБА_1 в розмірі 50 200, 00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 43514101 від 18.08.2020 року.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № CL-287790 від 18.08.2020 року, проведеної позивачем, станом на 02.12.2021 року заборгованість відповідача перед банком складає 61 448, 70 грн. що складається із: 47 174, 41 грн. заборгованість за тілом кредиту; 14 314, 29 грн. заборгованість за відсотками.

Довідкою про рух коштів по рахунку за період з 18.08.2020 року по 02.12.2021 року підтверджується факт надання банком кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, нарахування банком відсотків, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором.

Позивачем скеровано ОСОБА_1 досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості № 30562/2021 від 06.09.2021 року, яка була вручена ОСОБА_1 20.09.2021 року, однак відповідач не вжила жодних дій, спрямованих на сплату заборгованості у добровільному порядку.

У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за договором.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві ОСОБА_1 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, встановленому договором.

В порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач не виконала договірні зобов`язання, визначених договором, у встановлений договором строк не сплатила заборгованості та передбачених договором платежів в повному обсязі, в результаті цього утворилась заборгованість.

З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним кредитним договором, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту та відсоткам за користування кредитом.

Щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 як чоловіка ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Приписи статті 65 СК України регулюють правовідносини щодо розпорядження майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання позики, оскільки договір позики за своєю правовою природою є правочином щодо отримання у власність грошових коштів, а не правочином щодо розпорядження належним подружжю майном.

Такий договір створює обов`язки для другого з подружжя лише у разі, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Для укладення договору позики (за яким позичальником виступає один з подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя, а той з подружжя, хто позичає кошти, не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов`язальних правовідносин.

Схожий за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 713/285/2012, від 18 грудня 2018 року у справі № 755/12668/16-ц, від 27 листопада 2019 року у справі № 133/3928/14-ц, від 24 березня 2020 року у справі № 521/20211/16-ц, від 28 квітня 2020 року у справі № 522/16362/16-ц, від 09 червня 2020 року у справі № 522/20907/16-ц, від 12 червня 2020 року у справі № 333/324/18, від 05 листопада 2020 року у справі № 619/761/18, від 16 березня 2021 року у справі № 133/2718/18.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Разом з тим, тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року №308/10837/15.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем надано достатньо доказів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 05.11.2002 року (відповідно по паспорта громадянина України ОСОБА_3 серія НОМЕР_1 , що виданий Пустомитівським РВ УМВС України у Львівській області 19.06.2003 року), та те, що отримані ОСОБА_1 за Кредитним договором грошові кошти у сумі 50 200, 00 грн. позичальником використано в інтересах сім`ї.

Враховуючи те, що позивачем доведено, що Кредитний договір укладено ОСОБА_1 в інтересах сім`ї, те, що даний Договір вважається дрібним побутовим правочином відповідно до Анкети-заяви №CL-287790, для якого не потребується письмова згода іншого з подружжя, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 підлягають задоволенню, тому з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід солідарно стягнути заборгованість за вказаним кредитним договором.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та враховуючи відсутність заперечень щодо позовних вимог з боку відповідачів, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на користь Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" підлягають солідарному стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 2 270, 00 грн.

Крім вищезазначених сум, представник позивача адвокат Павленко С.В. суму витрат на професійну правничу допомогу, яку він просить солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача, у розмірі 6 148, 87 грн. Суд вважає що наведена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, внаслідок її доведеності та обґрунтованості.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З матеріалів даної справи вбачається, що на підтвердження понесених АТ "КРЕДОБАНК" витрат на правничу допомогу, суду надано договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 року, у якому вказано про винагороду виконавця - АО "БІЗНЕС І ПРАВО", яку сплачує АТ "КРЕДОБАНК".

Таким чином, з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача підлягає солідарному стягненню документально підтверджені витрати на професійну правову допомогу в розмірі 6 148, 87 грн.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 141, 142, 178, 259, 263-265, 267, 268, 279, 435 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» /79026, місто Львів, вулиця Сахарова, будинок 78, / заборгованість за кредитним договором в розмірі 61488,70 грн. (шістдесят одну тисячу чотириста вісімдесят вісім гривень 70 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» судові витрати в розмірі 4209,44 грн. (чотири тисяч двісті дев`ять гривень 44 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» судові витрати в розмірі 4209,44 грн. (чотири тисяч двісті дев`ять гривень 44 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31.03.2022 року.

СуддяІ. І. Мельничук