Провадження № 2/344/144/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря судового засідання Герлан Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно за законом,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , видане 13 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 689. Заповіту ОСОБА_3 не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Позивач є сином ОСОБА_3 . На час смерті батька ОСОБА_3 позивач був малолітнім і на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину. Позивач звернувся до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28269734, виданим 05 жовтня 2011 року, в зв?язку з чим заведено спадкову справу № 945/2011 (номер у спадковому реєстрі 51795593). Однак, у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Тому позивач просив суд про визнання права власності на спадкове майно за законом.

ОСОБА_2 подав суду письмове пояснення, за змістом якого визнав обставину належності ОСОБА_4 права на 1/2 частки в праві власності на спірну квартиру, яку бажає успадкувати. Також ОСОБА_2 визнав належність батьку позивача права власності на частку в спірній квартирі та заперечив позов повністю.

Судом встановлено наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , видане 13 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 689.

Позивач є сином ОСОБА_3 відповідно до свідоцтво про народження № НОМЕР_2 , виданого 24 жовтня 1998 року, відділом РАГСУ Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 87.

Відповідно до розпорядження органу приватизації від 21/01/1994 №7680 квартира АДРЕСА_2 приватизована у спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 03/02/1994 спірну квартиру приватизовано у спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

За змістом позову визнано обставину, що на час відкриття спадщини була жива інша спадкоємиця ОСОБА_3 ОСОБА_4 , яка була матір`ю спадкодавця і була зареєстрована з ОСОБА_3 за однією адресою.

Отже позивач успадкував після смерті батька 1/4 вищевказаної квартири, а іншу 1/4 квартири успадкувала його баба ОСОБА_4 , оскільки обоє спадкоємців належали до першої черги.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя,який його пережив та батьки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

Після її смерті відкрилась спадщина на 3/4 вищевказаної квартири.

Спадкова справа № 6/2018 заведена після смерті ОСОБА_4 у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кавацюк Н.Я.

Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2020 року у справі № 344/20578/19 встановлено факт проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

За змістом позову позивач був неповнолітнім внуком ОСОБА_4 проживав з нею спільно.

Так само за змістом пояснень учасників спору за їх заявами ОСОБА_5 померла в квітні 2016, а позивач ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так само за змістом рішення Івано-Франківського міського суду щодо спільного проживання ОСОБА_2 було встановлено відповідний факт та прийняття спадщини ОСОБА_6 .

Отже на час відкриття спадщини ОСОБА_5 їй належала частка в розмірі 3/4 у праві власності на спірне майно, яка спадкувалась між ОСОБА_2 який був спадкоємцем першої черги та одночасно ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 1266 ЦК України, який спадкував частку, що належала б його батьку ОСОБА_3 .

Оскільки 1/4+3/8=5/8, а тому тільки відповідну частку успадкував позивач.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідачів.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч.5 ст.81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч.7 ст.81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

У Х В А Л И В :

позов задовольнити частково;

визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) в порядку спадкування право на 5/8 частки в праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

в іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя Бородовський С.О.