Провадження №2/337/1826/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до відповідачів, який обґрунтовують тим, що вони зареєстровані, мешкають та є власниками квартир у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , є побутовими споживачами природного газу, їх квартири обладнанні лише однією газовою плитою для приготування їжі. Вони споживають та ведуть розрахунки за спожитий газ відповідно до норм, встановлених діючим законодавством, оскільки в їх квартирах не встановлено лічильників газу.

У лютому 2017 року з наданих ТОВ «Запоріжгаз збут» платіжних документів вони дізналися про те, що норми споживання природного газу та нарахована їм плата за газ значно зросли. На їх звернення АТ «Запоріжгаз» повідомило, що на багатоквартирний будинок, в якому мешкають позивачі, планувалось встановлення загальнобудинкового лічильника газу (загальнобудинковий вузол обліку газу - ЗВОГ), але позивачі не допустили працівників АТ «Запоріжгаз» до загальнобудинкової мережі газу для встановлення ЗВОГ, тому на позивачів складені акти про порушення та відповідно до рішення комісії ПАТ «Запоріжгаз» (правонаступником якого є АТ «Запоріжгаз») позивачам нараховані граничні норми споживання природного газу 9,8 м.куб. на одну особу. Їх вимоги до АТ «Запоріжгаз» про скасування таких нарахувань та проведення перерахунку, а також обладнання їх житлових приміщень індивідуальними лічильниками газу, задоволені не були з посиланням на те, що на їх багатоквартирний будинок було заплановано встановлення ЗВОГ замість індивідуальних лічильників газу. Від встановлення ЗВОГ вони відмовились, тому об`єм спожитого природного газу побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням.

Позивачі вважають таке рішення та дії АТ «Запоріжгаз» про зміну їм нарахування об`єму спожитого газу незаконними та такими, що порушують їх права як споживачів природного газу, оскільки незгода на встановлення в багатоквартирному будинку ЗВОГ та недопуск до загальнобудинкової мережі газу для встановлення ЗВОГ не є підставою для складання відносно споживачів актів про порушення та нарахування оплати по граничних нормах споживання природного газу. На даний час вони вимушені платити за газ в більших обсягах, ніж споживають. Також вважають, що мають право на забезпечення індивідуальними газовими лічильниками за рахунок АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», який відповідно до ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язаний за свій рахунок здійснити встановлення в їх квартирах індивідуальних газових лічильників як побутовим споживачам.

Просять суд визнати за ними право на забезпечення індивідуальними газовими лічильниками за рахунок АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз»; визнати, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» відповідно до ст.6 Закону України «Про комерційний облік природного газу» зобов`язаний за свій рахунок у термін до 01.01.2022р. здійснити встановлення в квартирах позивачів індивідуальних газових лічильників як побутовим споживачам; визнати незаконними (неправомірними) рішення (дії) АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» щодо зміни режиму проведення нарахування за спожитий природний газ з 3 м.куб. природного газу на 1 особу в місяць на 9,8 м.куб. природного газу на 1 особу в місяць; зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» провести перерахунок об`єму спожитого природного газу відповідно до норм, встановлених постановою КМУ №619 від 08.06.1996р. «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» в розмірі 3 м.куб. по особовим рахункам позивачів як побутових споживачів; зобов`язати ТОВ «Запоріжгаз збут» провести перерахунок плати за спожитий природний газ по особовим рахункам позивачів як побутових споживачів з лютого 2017 року; судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою суду від 21.10.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено сторонам строк для подання заяв по суті спору.

09.11.2022 року від відповідача - АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з 01.07.2015р. АТ «Запоріжгаз» на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу, здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Серед суб`єктів ринку природного газу АТ «Запоріжгаз» кваліфікується як Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ). Відповідно до положень абз.2 п.1 гл.3 р.VI Кодексу ГРМ, АТ «Запоріжгаз» було направлено позивачам Заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу як побутовим споживачам, які отримували технічний доступ до ГРМ, оскільки багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 в установленому законодавством порядку було підключено до газорозподільної системи АТ «Запоріжгаз». Вказані заяви на адресу Оператора ГРМ позивачами повернуто не було, позивачі продовжували здійснювали оплату спожитого природного газу на підставі наданих їм постачальником відповідних рахунків, що підтверджує споживання ними газу, таким чином вони фактично приєднались до умов договору розподілу природного газу на умовах, що визначені в персоніфікованих даних відповідної Заяви-приєднання. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу (індивідуальних або загальнобудинкових) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі - до 01.01.2018 року, що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням. У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Водночас приписами цього Закону не закріплено обов`язку суб`єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу, обов`язку з встановлення саме індивідуального лічильника газу. Кодексом ГРМ визначено, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) багатоквартирного будинку або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку може бути встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. При цьому, балансоутримувач (управитель) багатоквартирного будинку не може відмовити Оператору ГРМ у встановленні ЗВОГ, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, затвердженого постановою КМУ № 620 від 16.05.2002р. (далі - Тимчасове положення), рішення про необхідність об`єднання споживачів в єдину групу приймає Оператор ГРМ. Ініціювати встановлення ЗВОГ можуть як власник такого будинку, та і Оператор ГРМ. Встановлення ЗВОГ здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показниками ЗВОГ він може встановити квартирний лічильник газу окремо на квартиру за власні кошти. АТ «Запоріжгаз» було розроблено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» на 2016 - 2025 роки, який було затверджено постановою НКРЕКП від 24.03.2016 №393. Відповідно до Інвестиційної програми (р.1 вказаного Плану) передбачено встановлення єдиного будинкового вузла обліку (загальнобудинкового лічильника) для забезпечення споживачів категорії населення, незабезпечених лічильниками, що мешкають, зокрема, в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 . 17.01.2017р. мешканці вказаного будинку відмовились надати доступ для встановлення ЗВОГ, в зв`язку з чим представниками АТ «Запоріжгаз» відповідно до вимог гл.15 розд. ХІ Кодексу ГРС відносно них були складені акти про порушення і з цього часу їм фактичний об`єм спожитого природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, а саме в розмірі 9,8 м.куб. на одну зареєстровану особу до моменту усунення порушень, тобто до встановлення ЗВОГ або квартирного лічильника газу окремо на квартиру. Позивачам як споживачам природного газу надано право на встановлення індивідуального (квартирного лічильника) окремо на квартиру або будинок за ініціативи останнього і за його власні кошти у випадку його незгоди розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку. Фінансування споживачем таких заходів може бути здійснено з будь-яких джерел не заборонених законом, а роботи з встановлення лічильника газу не відносяться до конкурентного ринку та можуть виконуватись будь-якими суб`єктами господарювання, які мають відповідні дозволи. Реалізація такого права ніяким чином не пов`язана з її фінансуванням з боку Оператора ГРМ і не пов`язана з заходами передбаченими інвестиційною програмою Плану розвитку газорозподільної системи АТ «Запоріжгаз». Крім того, умовами Договору про надання послуг з розподілу природного газу, укладеного між сторонами, не встановлено обов`язку оператора ГРМ встановити в квартирі побутового споживача індивідуальний лічильник за кошти Оператора ГРМ, як не передбачено і права споживача вимагати у оператора ГРМ запровадження заходів з забезпечення комерційного обліку розподіленого йому газу у такий спосіб. Отже, АТ «Запоріжгаз» мав підстави для встановлення ЗВОГ в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , позивачі не допустили працівників відповідача для встановлення такого лічильника, з цього часу їм фактичний об`єм спожитого природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням. У позивачів відсутнє право вимагати від відповідача забезпечення встановлення лічильника природного газу в їх квартирах за рахунок коштів АТ «Запоріжгаз». Також вказують, що граничні об`єми споживання природного газу позивачам нараховані на підставі вимог чинного законодавства та документів, які на теперішній час є чинними. Таким чином, АТ «Запоріжгаз» не порушив норми чинного законодавства, що передбачені ст.6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та умови Типового договору розподілу природного газу укладеного між ним та позивачами. Просять в задоволені позову відмовити.

23.11.2022 року від ТОВ «Запоріжгаз збут» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та зазначив, що з 01.07.2015р. АТ «Запоріжгаз» є оператором газорозподільної системи, а ТОВ «Запоріжгаз збут» є постачальником природного газу за регульованим тарифом на території міста Запоріжжя усім категоріям споживачів, крім підприємств теплоенергетики. Відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи, врегульовані Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015р. Відповідно до п.13 розділу ІІІ Правил, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та між опалювальний періоди. Розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку (п.14 Правил). Отже, ТОВ «Запоріжгаз збут» як постачальник природного газу не забезпечує облік природного газу, а лише здійснює розрахунок оплати вартості послуг з газопостачання на підставі даних оператора ГРМ - АТ «Запоріжгаз». Просять в задоволені позову відмовити.

Позивачі в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують повністю, просять його задовольнити.

Представник відповідача АТ «Запоріжгаз» та представник відповідача ТОВ «Запоріжгаз збут» в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Позивачі є власниками (співвласниками) квартир в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , в яких мешкають та/або зареєстровані, а саме: ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2 з 21.03.2000р. (арк.21); ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_3 з 16.12.2016р. (арк.25); ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_4 з 15.07.2008р. (арк.30); ОСОБА_4 є співвласником квартири АДРЕСА_5 з 04.10.2006р. (арк.35); ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_6 з 06.12.2012р. (арк.40), ОСОБА_6 є співвласником квартири АДРЕСА_7 з 01.12.1999р. (арк.45), ОСОБА_7 є співвласником квартири АДРЕСА_8 з 13.09.1999р. (арк.48), ОСОБА_8 є співвласником квартири АДРЕСА_9 з 01.10.2001р. (арк.53), ОСОБА_9 є власником квартири АДРЕСА_10 з 19.11.2020р. (арк.58-59), ОСОБА_10 є власником квартири АДРЕСА_11 з 25.08.2021р. (арк.63-65), ОСОБА_11 є власником квартири АДРЕСА_12 з 17.05.2005р. (арк.72-74), ОСОБА_12 є власником квартири АДРЕСА_13 з 25.08.2022р. (арк.80-82), ОСОБА_13 є співвласником квартири АДРЕСА_14 з 21.02.2007р. (арк.85).

Позивачі є побутовими споживачами зі споживання природного газу, їх квартири у будинку АДРЕСА_1 обладнані газовою плитою для приготування їжі та на них відкриті особові рахунки: у квартирі АДРЕСА_2 № (арк.22); у квартирі АДРЕСА_3 - № (арк.26); у квартирі АДРЕСА_4 - № (арк.31); у квартирі АДРЕСА_5 - № (арк.36); у квартирі АДРЕСА_6 - № (арк.42), у квартирі АДРЕСА_7 - № (арк.46), у квартирі АДРЕСА_8 - № (арк.49), у квартирі АДРЕСА_9 - № (арк.54), у квартирі АДРЕСА_10 - № (арк.60), у квартирі АДРЕСА_11 - № (арк.66), у квартирі №101 - № (арк.75), у квартирі АДРЕСА_13 - № (арк.83), у квартирі АДРЕСА_14 - № (арк.86).

На території м.Запоріжжя господарську діяльність з розподілу природного газу здійснює Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», яке є правонаступником ПАТ «Запоріжгаз».

17.01.2017 року представниками ПАТ «Запоріжгаз» за відмову від встановлення в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 загальнобудинкового вузла обліку природного газу (ЗВОГ), що здійснюється за рахунок Оператора ГРМ, на підставі п.1 глави 5 розділу ІХ Кодексу ГРМ, відносно позивачів, були складені акти про порушення.

На підставі вказаних актів фактичний об`єм спожитого природного газу визначається позивачам за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, а саме в розмірі 9,8 м.куб. на одну зареєстровану особу на місяць.

ТОВ «Запоріжгаз збут» є постачальником газу, зокрема, для побутових споживачів, які проживають на території м.Запоріжжя, та здійснює нарахування плати за спожитий газ побутовим споживачам, в т.ч. позивачам у цій справі.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У ч.1 ст.626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ст.629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на, зокрема, захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Згідно з ч.1 ст.5 цього Закону держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом ст.21 Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо приреалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення (п.2 ч.1 ст.21).

Відповідно до п.3, п.4, п.7 ч.1 ст.21 вказаного Закону, крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р., який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019р., а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017р., який введено в дію з 01.05.2019р., правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а споживач - оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.2 Закону №1875-IV від 24.06.2004р. (чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону №1875-IV від 24.06.2004р. залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Тарифи на газопостачання відносяться до першої групи.

Згідно з ч.1, 2 ст.19 Закону №1875-IV від 24.06.2004р. відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

П.1 ч.1 ст.20 Закону №1875-IV від 24.06.2004р. передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з п.1 ч.2 ст.21 Закону №1875-IV від 24.06.2004р. виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Ч.1 ст.30 Закону №1875-IV від 24.06.2004р. визначено, що державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах, серед іншого, й на доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій.

Згідно зі ст.32 Закону №1875-IV від 24.06.2004р. плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з п.5 ч.2 ст.7, ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017р. (введений в дію з 01.05.2019р.), індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Постановою НКРЕКП №2492 від 30.09.2015р. затверджено Кодекс газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС).

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС (тут і надалі, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Згідно з пп.1.1-1.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП 30.09.2015р. за № 2498, цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно з п.2.1 Типового договору оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором..

Відповідно до ч.2, 3 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу» (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у ч.1 ст.2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Пп. «а» п.1 ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» №3533-VI від 16.06.2011р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року.

На час розгляду справи пп. «а» п.1 ч.1 ст.6 вказаного Закону передбачено, що суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01 січня 2023 року.

У разі відмови населення від встановлення суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, лічильників газу розподіл природного газу припиняється населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, - з 01 січня 2023 року (ч.1 ст.5 Закону в редакції, чинній на час розгляду справи).

Згідно з п.10 гл. 2 розділу Х Кодексу ГРС установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Згідно з пп.5 ч.2 гл.2 розділу ХІ Кодексу ГРС до порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, належить відмова в доступі до об`єкта побутового споживача, який розраховується за нормами споживання, внаслідок чого Оператор ГРМ не здійснив за власний рахунок встановлення лічильника газу побутовому споживачу.

Згідно з п.6 гл.3 розділу ХІ Кодексу ГРС у разі відмови в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого оператор газорозподільної системи не здійснив за власний рахунок встановлення лічильника газу споживачу, який не забезпечений лічильником газу (розраховується за нормами споживання), визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв, починаючи з дати, наступної після дати недопуску, визначеної в акті про порушення.

Ознайомлення побутового споживача із запланованими датою та часом встановлення лічильника газу має бути підтверджено позначкою про вручення йому письмового попередження про встановлення лічильника газу, яке має бути надане побутовому споживачеві не пізніше ніж за десять робочих днів до запланованої дати встановлення лічильника газу.

При цьому представник оператора газорозподільної системи в акті про порушення має попередити споживача під особистий підпис про те, що розрахунки за спожитий газ за граничними об`ємами споживання природного газу населенням буде здійснено через 20 днів з дня складання акта про порушення, і про те, що до цього часу споживач має забезпечити доступ представникам оператора газорозподільної системи для безкоштовного встановлення лічильника газу. Уразі забезпечення споживачем протягом цього строку доступу представникам оператора газорозподільної системи для безкоштовного встановлення лічильника газу процедура нарахування за граничними об`ємами споживання природного газу населенням не застосовується.

Абз.7 п.3 гл.4 розділу IX Кодексу ГРС передбачено, що якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок оператора газорозподільної системи (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає позовні вимоги позивачів обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Так, суд вважає встановленим та доведеним, що ПАТ «Запоріжгаз», правонаступником якого є АТ «Запоріжгаз», є Оператором ГРМ, тобто виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням, а позивачі - споживачами природного газу.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, позивачі приєдналися до Типового договору розподілу природного газу, оскільки щомісячно споживають природний газ та сплачують рахунки за спожитий природний газ.

Відповідно до умов Типового договору АТ «Запоріжгаз», як Оператор ГРМ, взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а позивачі взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Наведеними вище спеціальними законами у сфері регулювання ринку природного газу обов`язок із встановлення лічильників газу (незалежно від виду - квартирних чи загальнобудинкових) покладений на суб`єктів господарювання, які здійснюють розподіл природного газу на відповідній території. При цьому, законом також чітко визначені джерела фінансування робіт з оснащення лічильниками газу (незалежно від виду - квартирних чи загальнобудинкових) населення: кошти суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, кошти відповідного бюджету, інші джерела, не заборонені законодавством. Отже, законом не передбачено покладення на споживача обов`язку фінансувати витрати зі встановлення лічильника газу у багатоквартирному будинку, в якому розташована його квартира, або ж у його квартирі.

Для застосування такої санкції як визначення фактичного об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням має бути встановлений факт правопорушення - відмова споживача, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим) від його встановлення за рахунок оператора газорозподільної системи, тобто у разі доведеності факту відмови в доступі до об`єкта споживача.

При цьому, законодавством не розмежовано поняття «об`єкт споживача», що в даному випадку може бути як багатоквартирний будинок в разі встановлення загальнобудинкового приладу обліку, так і інше житло - в разі встановлення індивідуального приладу обліку газу.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 591/393/17 (провадження № 61-13395св18).

Отже, законодавець під відмовою від встановлення лічильника розуміє відмову від встановлення лічильника газу - квартирного та загальнобудинкового, оскільки метою регулювання ринку газу є саме забезпечення обліку спожитого газу населенням.

Судом встановлено, що підставою відмови позивачів від встановлення загальнобудинкового лічильника газу було бажання встановлення в їх квартирах індивідуальних лічильників, що відповідачами не спростовано.

При цьому, АТ «Запоріжгаз» не погоджується з вимогою позивачів як побутових споживачів щодо встановлення їм індивідуальних квартирних лічильників газу, посилаючись зокрема, на те, що встановлення індивідуальних лічильників за рахунок газорозподільних підприємств передбачене лише там, де не встановлено будинковий лічильник природного газу, проте позивачі відмовились від встановлення такого лічильника.

Однак, АТ «Запоріжгаз» не було доведено факту вчинення позивачами як побутовими споживачами природного газу правопорушення у вигляді повної відмови від встановлення за рахунок Оператора ГРМ лічильників природного газу - індивідуального та загальнобудинкового, оскільки позивачі виявили бажання щодо встановлення саме індивідуальних лічильників.

В ст.5, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку газу» відсутні будь-які положення, які б передбачали встановлення для однієї категорії споживачів виключно індивідуальних газових лічильників, а для іншої категорії споживачів загальнобудинкових приладів обліку газу, а тому суд вважає, що відповідно до цього Закону Оператор ГРМ не вправі одноособово вирішувати питання, який саме газовий лічильник має бути встановлений для споживача - індивідуальний чи загальнобудинковий і споживач може нести встановлену законом відповідальність лише за відмову від встановлення газового лічильника як у всьому будинку, так і у своє помешкання.

Незважаючи на вищезазначене, нарахування обсягів спожитого газу за нормами споживання 9,8 куб.м ПАТ «Запоріжгаз», правонаступником якого є АТ «Запоріжгаз», здійснив саме як санкцію за порушення правил обліку та споживання природного газу, що полягало у відмові позивачів від встановлення приладу обліку спожитого газу (лічильника).

Враховуючи наведене, суд вважає, що ПАТ «Запоріжгаз», правонаступником якого є АТ «Запоріжгаз», в порушення вимог ст.526, 626, 629, 651 ЦК України в односторонньому порядку було змінено умови договору, укладеного із позивачами в частині зміни режиму нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого газу, а саме їх збільшення до 9,8 куб.м. на одну зареєстровану особу на місяць.

Оскільки відповідач АТ «Запоріжгаз» не забезпечив позивачам встановлення індивідуального лічильнику газу, суд дійшов висновку про те, що невстановлення ЗВОГ через непогодження цього питання із позивачами та нарахування вартості спожитого газу на підставі граничних об`ємів споживання, безпосередньо порушують права позивачів, оскільки в процесі обліку спожитого газу не відображається фактичне споживання газу кожним окремо споживачем багатоквартирного будинку, у квартирі якого відсутній лічильник, що призводить до нарахування вартості споживання газу, який насправді не використовувався споживачем.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання незаконними дій АТ «Запоріжгаз» щодо збільшення об`ємів (обсягів) споживання природного газу з 3 м.куб. до 9,8 м.куб. на одну зареєстровану особу в місяць з лютого 2017 року та зобов`язання здійснити перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого газу є обґрунтованими.

При цьому, звертаючись до суду, позивачі просили здійснити перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого газу з лютого 2017 року на підставі норм, які встановлені постановою Кабінету Міністрів України №619 від 08.06.1996р. «Про затвердження норм споживання природного газу населенням в разі відсутності газових лічильників».

Разом з тим, вказана постанова втратила чинність з 07.03.2019р. на підставі постанови Кабінету Міністрів України №143 від 27.02.2019р. «Питання споживання природного газу». Остання, в свою чергу, також змінювалась, визнавались чинними деякі її положення. В спірний період норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників встановлювались різними постановами КМУ.

З огляду на вказане, перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого газу позивачам необхідно здійснити відповідно до норм споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників газу, які були встановлені законодавством у відповідний період, задовольнивши тим самим ці позовні вимоги частково.

Отже, задоволенню підлягають вимоги про визнання неправомірними дій АТ «Запоріжгаз» щодо збільшення об`ємів (обсягів) розподіленого газу та зобов`язання провести перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого газу у квартирах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 з лютого 2017 року по день ухвалення судового рішення відповідно до норм споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників газу, які були встановлені законодавством у відповідний період.

Водночас, за матеріалами справи позивач ОСОБА_9 є власником квартири АДРЕСА_10 цього ж будинку з 19.11.2020р., ОСОБА_10 є власником квартири АДРЕСА_11 з 25.08.2021р., ОСОБА_12 є власником квартири АДРЕСА_13 з 25.08.2022р., документів про право володіння та/або користування вказаними житловими приміщенням в інший період не надали, тому перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого газу у квартирах цих позивачів слід здійснити за тих самих підстав і на тих самих умовах, але ОСОБА_9 з 19.11.2020р., ОСОБА_10 з 25.08.2021р., ОСОБА_12 з 25.08.2022р.

Також судом встановлено, що з 01.07.2015р. по теперішній час ТОВ «Запоріжгаз збут» є постачальником газу, зокрема, для побутових споживачів, які проживають на території м. Запоріжжя, та здійснює нарахування плати за спожитий газ побутовим споживачам відповідно до визначених Оператором ГРМ - АТ «Запоріжгаз» норм споживання природного газу.

Оскільки, вирішуючи дану справу, суд прийшов до висновку про неправомірність дій АТ «Запоріжгаз» щодо збільшення позивачам об`ємів (обсягів) споживання природного газу та необхідність проведення перерахунку об`ємів (обсягів) розподіленого газу позивачам відповідно до норм споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників газу, які були встановлені Кабінетом Міністрів України у відповідний період, то є обґрунтованою позовна вимога, заявлена до відповідача ТОВ «Запоріжгаз збут» щодо зобов`язання здійснити перерахунок плати за спожитий газ відповідно до діючих протягом спірного періоду норм споживання газу для громадян для приготування їжі в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники.

У зв`язку з цим вказану позовну вимогу позивачів слід задовольнити, ТОВ «Запоріжгаз збут» зобов`язати здійснити перерахунок плати за спожитий природний газ побутовим споживачам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 з 01.02.2017р. по день ухвалення рішення, ОСОБА_9 з 19.11.2020р., ОСОБА_10 з 25.08.2021р., ОСОБА_12 з 25.08.2022р. по день ухвалення рішення відповідно із діючих протягом вказаних періодів норм споживання газу для громадян для приготування їжі в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники.

Вирішуючи вимогу позивачів про визнання за ними права на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками та зобов`язання АТ «Запоріжгаз» встановити в їх квартирах індивідуальні лічильники газу, суд виходить з такого.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2018 року (справа №214/2435/17, провадження №14-347цс18) дійшла висновку, що відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. Волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним.

Зміст ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» свідчить про наявність безумовного обов`язку відповідних суб`єктів господарювання - газорозподільних організацій забезпечити встановлення лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення, у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування приладів та робіт, які підлягають встановленню, або забезпечувати цими приладами відповідних суб`єктів господарювання.

Ст.6 Закону визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

Отже, на відповідача АТ «Запоріжгаз» покладений обов`язок встановлення лічильників газу побутовим споживачам, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Право позивачів на забезпечення індивідуальних лічильників газу встановлено законодавством, додаткового визнання цього права судовим рішенням не потребується, а тому суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивачів в даному випадку буде зобов`язання відповідача АТ «Запоріжгаз» за свій рахунок здійснити встановлення індивідуальних газових лічильників в квартирах позивачів, оскільки останній відмовлюється це зробити.

На думку суду, саме такий спосіб захисту відповідає змісту порушеного права та характеру порушення, ґрунтується на вимогах закону та дозволяє забезпечити ефективне і реальне поновлення порушених прав позивачів.

Водночас вимога позивачів щодо зобов`язання відповідача встановити індивідуальні лічильники газу із визначенням дати, а саме до 01.01.2022р., на вимогах закону не ґрунтується, так як ст.18 ЦПК України передбачена обов`язковість виконання судових рішень, що набрали законної сили.

На підставі викладеного, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, беручи до уваги, що позивачі звільнені від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним вимогам.

Згідно з пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн.).

Згідно з ч.3 ст.6 вказаного Закону у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно зі ст.7 Закону у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

На підставі вказаного, на користь держави слід стягнути судовий збір з відповідачів: АТ «Запоріжгаз» - за задоволення двох позовних вимог немайнового характеру за кожного позивача в сумі 25 802,40 грн. (992,40 грн. х 2 х 13); з ТОВ «Запоріжгаз збут» - за задоволення однієї вимоги немайнового характеру за кожного позивача - 12 901,20 грн. (992,40грн. х 13).

Керуючись ст.15,16,526,626, 629,651 ЦК України, ст.4,5,21 Закону України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р., Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017р., ст.5, 6 «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», ст.18 Закону України «Про ринок природного газу», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 - задовольнити частково.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» здійснити за свій рахунок встановлення індивідуальних газових лічильників в квартирах побутових споживачів: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_15 ,ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_16 , ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_17 , ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) за адресою: АДРЕСА_18 ,ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ) за адресою: АДРЕСА_19 , ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 ) за адресою: АДРЕСА_20 , ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 ) за адресою: АДРЕСА_21 , ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_8 ) за адресою: АДРЕСА_22 ,ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_9 ) за адресою: АДРЕСА_23 ,ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_10 ) за адресою: АДРЕСА_24 ,ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_11 ) за адресою: АДРЕСА_25 , ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , НОМЕР_12 ) за адресою: АДРЕСА_26 ,ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_13 ) за адресою: АДРЕСА_27 .

Визнати незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» щодо збільшення об`ємів (обсягів) споживання природного газу з 3 м.куб. до 9,8 м.куб. на одну зареєстровану особу в місяць та зобов`язати здійснити перерахунок таких об`ємів (обсягів) відповідно до норм споживання природного газу побутовими споживачами природного газу для приготування їжі за відсутності лічильників газу, які були встановлені Кабінетом Міністрів України у відповідні періоди, у помешканнях побутових споживачів: ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_15 ,ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_16 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_17 , ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_18 ,ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_19 , ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_20 , ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_21 , ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_22 ,ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_25 , ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_27 за період з 01.02.2017р. по день ухвалення судового рішення, ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_23 за період з 19.11.2020р. по день ухвалення рішення, ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_24 ОСОБА_10 за період з 25.08.2021р. по день ухвалення рішення, ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_26 за період з 25.08.2022р. по день ухвалення рішення.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» здійснити перерахунок плати за спожитий природний газ побутовим споживачам: ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_14 за адресою: АДРЕСА_15 ),ОСОБА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_15 за адресою: АДРЕСА_16 ), ОСОБА_3 (особовий рахунок № НОМЕР_16 за адресою: АДРЕСА_17 ) ОСОБА_4 (особовий рахунок № НОМЕР_17 за адресою: АДРЕСА_18 ),ОСОБА_5 (особовий рахунок № НОМЕР_18 за адресою: АДРЕСА_19 ) ОСОБА_6 (особовий рахунок № НОМЕР_19 за адресою: АДРЕСА_20 ), ОСОБА_7 (особовий рахунок № НОМЕР_20 за адресою: АДРЕСА_21 ), ОСОБА_8 (особовий рахунок № НОМЕР_21 за адресою: АДРЕСА_22 ),ОСОБА_11 (особовий рахунок № НОМЕР_22 за адресою: АДРЕСА_25 ), ОСОБА_13 (особовий рахунок № НОМЕР_23 за адресою: АДРЕСА_27 ) за період з 01.02.2017р. по день ухвалення рішення, ОСОБА_9 (особовий рахунок № НОМЕР_24 за адресою: АДРЕСА_23 ) за період з 19.11.2020р. по день ухвалення рішення, ОСОБА_10 (особовий рахунок № НОМЕР_25 за адресою: АДРЕСА_24 ) за період з 25.08.2021р. по день ухвалення рішення, ОСОБА_12 (особовий рахунок № НОМЕР_26 за адресою: АДРЕСА_26 ) за період з 25.08.2022р. по день ухвалення рішення, відповідно із діючих протягом вказаних періодів норм споживання газу для громадян для приготування їжі в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (, місце знаходження: м. Запоріжжя, вул. Заводська, буд.7) на користь держави судовий збір у розмірі 25 802,40 грн. (двадцять п`ять тисяч вісімсот дві гривні 40 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» (, місце знаходження: м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, буд.26-А) на користь держави судовий збір у розмірі 12 901,20 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот одна гривня 20 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Сидорова