ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/1756/21Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/817/949/22 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

сторін:

представника апелянта Гринихи Т.Ю.,

представника позивача Моленя Р.Б.,

розглянувши у режимі відеоконференції цивільну справу № 594/1756/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 вересня 2022 року (ухвалене суддею Чир П.В., повний текст якого складено 13 вересня 2022 року) в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») про захист прав споживачів.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що 21 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір ТЕО0CL про надання споживчого кредиту у розмірі 24000 доларів США. У якості забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 21 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_2 укладено договір іпотеки. 12 травня 2008 року між банком та позивачем укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору ТЕО0CL від 21 квітня 2008 року.

Позивачка втратила можливість обслуговувати кредит в повному обсязі, у зв`язку з чим банк звернувся до суду і рішенням Борщівського районного суду від 10 березня 2015 року позов банку задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором ТЕО0CL в сумі 47662.80 доларів США, що еквівалентно 648214.08 грн. На виконання даного рішення судом видано виконавчий лист, який звернено до виконання.

17 червня 2021 року ОСОБА_2 звернулася у місцеве відділення АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором. 16 липня 2021 року ОСОБА_2 отримала відповідь, згідно якої банк повідомив про відмову у проведенні реструктуризації у зв`язку з невідповідністю заяви про реструктуризацію законодавству та не надання необхідних документів, які вимагалося банком та які передбачені законодавством України. 02 серпня 2021 року позивач повторно звернулася до відділення місцевого банку із заявою про проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором, проте 16 серпня 2021 року знову отримала відповідь, згідно якої банк повідомив про відмову у проведенні реструктуризації у зв`язку з вищезазначеними причинами та пропуском строку звернення із заявою про реструктуризацію.

Позивачка зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування» кредитний договір ТЕО0CL підлягає обов`язковій реструктуризації, а працівники місцевого відділення АТ КБ «ПриватБанк» умисно ввели її в оману з приводу дійсного змісту заяви, повідомивши їй не усі відомості та вимоги, які ставилися законом, що призвело до відмови банком у проведенні такої реструктуризації. Відтак, відмову відповідача вважає незаконною.

У зв`язку з наведеним просила суд визнати поважними причини пропуску строку на подання заяви до АТ «КБ «Приватбанк» про реструктуризацію заборгованості за споживчим кредитним договором № ТЕО0CL від 21 квітня 2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» в іноземній валюті. Постановити ухвалу, якою встановити ОСОБА_2 строк на подання заяви на реструктуризацію заборгованості за споживчим кредитним договором № ТЕО0CL від 21 квітня 2008 року. Визнати проведеною реструктуризацію заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №ТЕО0CL від 21 квітня 2008 року. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано поважними причини пропуску строку на подання ОСОБА_2 заяви на реструктуризацію заборгованості за споживчим кредитним договором №ТЕО0GL від 21 квітня 2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Встановлено ОСОБА_2 додатковий строк на подання заяви на реструктуризацію заборгованості за споживчим кредитним договором №ТЕО0GL від 21 квітня 2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» в іноземній валюті терміном на 3 місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 992.40 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що АТ КБ «ПриватБанк», дослідивши подану ОСОБА_2 заяву про проведення реструктуризації від 17 червня 2021 року встановив, що останньою подані не всі документи, які передбачені в законі та відмовив на законних підставах. Разом з тим, 02 серпня 2021 року ОСОБА_2 звертається, як вказує суд, повторно до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про проведення реструктуризації, однак, посилань на те, що це звернення є повторне, або що це заява на усунення недоліків заяви від 17 червня 2021 року не існує. Вважає, що заява від 17 червня 2021 року ніяким чином не пов`язана із заявою від 02 серпня 2021 року.

У зв`язку з викладеним просить рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити.

06 грудня 2022 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника позивача адвоката Моленя Р.Б. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що заява про проведення реструктизації від 02 серпня 2021 року подана позивачем до відповідача з аналогічних підстав та з аналогічною вимогою, що і первинна заява від 17 червня 2021 року. Вказує, що доводи апелянта є безпідставними, зводяться до суб`єктивної переоцінки обставин справи та не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

У зв`язку з наведеним просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Гриниха Т.Ю. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені у ній.

Представник позивача адвокат Молень Р.Б. проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга подана лише в частині позовних вимог, які задоволені судом, а тому в іншій частині рішення суду колегією суддів не переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

21 квітня 2008 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір ТЕО0CL., відповідно до якого позивачці був наданий кредит в розмірі 24000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 1% від суми виданого кредиту. В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, між ЗАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 майновими поручителями позичальника ОСОБА_2 укладено договір іпотеки від 21 квітня 2008 року (а.с.34-36).

Надалі, 12 травня 2008 року, між ЗАТ «КБ «ПриватБанк» та позивачкою ОСОБА_2 укладена додаткова угода №1 до кредитного договору №ТЕО0GL від 21 квітня 2008 року, відповідно до якої пункт 1.1. викладено в наступній редакції: «Банк зобов`язується надати «Позичальнику» грошові кошти шляхом надання готівкою через касу на строк по 20 квітня 2028 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 40000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0.92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 1% від суми виданого кредиту» (а.с.41).

12 травня 2008 року між майновими поручителями позичальника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ЗАТ «КБ «ПриватБанк» укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, в якому п.35.2 викладено в такій редакції: «За цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором від 21 квітня 2008 року №ТЕО0GL, укладеного між іпотекодержателем та позичальником по поверненню кредитних коштів шляхом видачі готівки в сумі 40000.00 доларів США на строк з 21 квітня 2008 року по 20 квітня 2028 року включно (а.с.42).

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 березня 2015 року (справа 594/1325/14-ц), стягнуто з ОСОБА_2 в користь публічного АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ТЕО0GL від 21 квітня 2008 року станом на 29 серпня 2014 року у сумі 47662 долари США 80 центів, що за курсом 13.60 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 серпня 2014 року, складає 648214 гривень 08 коп., та 3654 грн. сплаченого позивачем судового збору (а.с.43-44).

17 червня 2021 року позивачка ОСОБА_2 подала заяву у відділення АТ «КБ «ПриватБанк» про реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором №ТЕО0GL.

Листом №20.1.0.0/7-210617/10097 від 02 липня 2021 року на №184-ВБ від 17 червня 2021 АТ «КБ «ПриватБанк» позивачку повідомлено про те, що за резуль-татами розгляду її заяви, відмовлено у проведенні реструктуризації у зв`язку з:

1) невідповідністю заяви про реструктуризацію вимоги, що встановлені згідно з законодавством України (зокрема ЗУ «Про споживче кредитування»);

2) ненадання необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені/надання яких вимагалось банком згідно з законодавством України (зокрема ЗУ «Про споживче кредитування»);

3) ненадання необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені згідно з законодавством України (зокрема ЗУ «Про споживче кредитування») (а.с.45).

02 серпня 2021 року позивач ОСОБА_2 повторно звернулася у відділення АТ «КБ «ПриватБанк» подавши заяву про реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором №ТЕО0GL.

Листом №20.1.0.0/7-210802/3513 від 16 серпня 2021 року на №244-ВБ від 02 серпня 2021 року АТ «КБ «ПриватБанк» позивачку повідомлено про те, що за ре-зультатами розгляду її заяви, відмовлено у проведенні реструктуризації у зв`язку з:

1) пропущенням строків звернення із заявою про реструктуризацію, що встановлені законодавством України (зокрема ЗУ «Про споживче кредитування»);

2) ненадання необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені/надання яких вимагалось банком згідно з законодавством України (зокрема ЗУ «Про споживче кредитування»);

3) ненадання необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені згідно з законодавством України (зокрема ЗУ «Про споживче кредитування») (а.с.46).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який надає позичальнику право на проведення реструктуризації зобов`язання за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті.

Так, пп.1,2,3 п.7 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-ІХ, визначено, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом:

1) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі:

- наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;

- відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

2) виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

- предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

3) реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

За змістом положень ч. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.

Згідно п.п.4 ч.7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування у заяві про проведення реструктуризації зазначаються:

- прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника;

- найменування кредитодавця (повне або скорочене);

- інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява;

- інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника);

- інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса);

- інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя;

- документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника:

- у разі пропуску позичальником строків на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»);

- у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»).

Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації.

При цьому, відповідно до підпункту 12 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації.

Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_2 вказувала на те, що працівниками банку її було введено в оману, що призвело до відмови банком у задоволенні її заяви про реструктуризацію заборгованості від 17 червня 2021 року та 02 серпня 2021 року, а відтак неправомірність вищезазначених дій відповідача та наявність підстав для визнання поважною причиною пропуску строку на подання заяви про реструктуризацію заборгованості протягом тримісячного строку з дня набрання чинності п. 7 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», свідчить про порушення права позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка двічі зверталась до відповідача 17 червня 2021 року та 02 серпня 2021 року із заявами про проведення реструктуризації заборгованості за споживчим кредитним договором №ТЕО0GL від 21 квітня 2008 року укладеним в іноземній валюті.

При цьому первинну заяву відповідач подала протягом встановленого Законом України «Про споживче кредитування» тримісячного строку.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що у першому випадку позивачу було відмовлено у проведенні реструктуризації з підстав невідповідності заяви про реструктуризацію вимогам встановленим законодавством України. Однак, відповідачем не зазначено в чому саме була невідповідність заяви.

Другою підставою, зазначеною у первинній заяві, відмови позивачці у реструктуризації боргу, банк значив ненадання необхідних для реструктуризації документів, однак не зазначив яких саме та не звернувся з запитом про надання ОСОБА_2 повного пакету документів, для проведення реструктуризації, а натомість відмовив позивачці в проведенні реструктуризації.

Позивачка повторно зверталася до відповідача із заявою про реструктуризацію вже поза трьохмісячним строком встановленим законодавством.

Враховуючи наведене, позивачка скористалась своїм правом, вчиняла дії для подачі заяви про проведення реструктуризації заборгованості і первинну таку заяву подала протягом встановленого Законом України «Про споживче кредитування» тримісячного строку у відповідності до вимог ч. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що слід визнати поважною причиною пропуску строку на подання ОСОБА_2 заяви про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором №ТЕО0GL від 21 квітня 2008 року та встановити інший строк, а саме три місяці для подання такої заяви.

Доводи апелянта про те, що дослідивши подану ОСОБА_2 заяву про проведення реструктуризації від 17 червня 2021 року, банком встановлено неподання клієнтом всіх документів, які передбачені в законі, колегія суддів відхиляє, оскільки в якості підстави для відмови у проведенні обов`язкової реструктуризації зобов`язань за кредитним договором, відповідачем такі не вказані при розгляді заяви.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що відмова банку на заяву про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором на підставі невідповідності до норм чинного законодавства, без зазначення в чому була невідповідність такої заяви, свідчить про надмірний формалізм до клієнта зі сторони банку.

Твердження апелянта про те, що заява від 17 червня 2021 року ніяким чином не пов`язана із заявою від 02 серпня 2021 року, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки встановлено, що вказані заяви подавалася ОСОБА_2 щодо реструктуризації заборгованості за кредитним договором №ТЕО0GL від 21 квітня 2008 року, а тому вказане свідчить, що позивач повторно зверталася до відповідача із заявою про реструктуризацію.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов частково, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 23 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді