Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/2338/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Щокань В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Благоустрій» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивач КП «Благоустрій» Черкаської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі зареєстровані у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично там не проживають, про що складений акт від 23.05.2022р.

Крім того, вказано, що відповідачі не сплачують комунальні послуги, участі в утриманні житла не беруть, особисті речі в кімнаті відсутні. Перешкод щодо користування кімнатою їм ніхто не чинить.

Таким чином, позивач просить суд, - визнати відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 15.07.2022р. прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 03.10.2022р., залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей Черкаської міської ради.

Відповідачами відзив на позов подано не було.

Третя особа не подала письмові пояснення по суті позову.

В судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Надано заяву про розгляд справи за його відсутності і просить позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання відповідачі не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Відповідачем ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , подана заява про розгляд справи за їхньої відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Інші відповідачі не повідомили про поважність причин своєї неявки.

В судове засідання не з`явилася представник третьої особи, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Надано заяву про розгляд справи за її відсутності, а також висновок щодо розв`язання спору.

В судове засідання третя особа та представник не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Надано заяву про розгляд справи за їхньої відсутності.

Враховуючи думку учасників справи та їхніх представників, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що за даними Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 10.05.2022р., відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 , 1993р. народження з 13.02.2014р.; ОСОБА_2 , 2014р. народження з 09.07.2014р.; ОСОБА_3 , 1970р. народження з 25.09.1992р.; ОСОБА_4 , 1964р. народження з 06.04.2017р.; ОСОБА_5 , 1982р. народження з 15.09.2006р.; ОСОБА_6 , 1980р. народження з 30.10.2009р.; ОСОБА_7 , 2007р. народження з 30.10.2009р.

Дані обставини також підтверджуються інформацією Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 17.06.2022р., що надана на запит суду.

Відповідно до акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 23.05.2022р., засвідченого директором КП «Благоустрій» Нікітіним А.В., вказані особи, починаючи з квітня 2017р. фактично не проживають у гуртожитку.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування м. Черкаси від 28.10.2022р. №468/30-03-07, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 26.10.2022р. №1/21, орган опіки та піклування м. Черкаси вважає можливим зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з адреси: АДРЕСА_1 ; щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 покладається на розсуд суду.

Крім того, встановлено, що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 25.06.2019р. №706 затверджено акти приймання-передачі відомчого житлового фонду гуртожитку по АДРЕСА_3 у власність територіальної громади м. Черкаси з подальшою передачею на баланс КП «Придніпровська служба утримання будинків».

Рішенням Черкаської міської ради від 06.04.2021р. №5-22 змінено найменування КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради на КП «Благоустрій» Черкаської міської ради. Крім того, цим рішенням затверджено Статут КП «Благоустрій» Черкаської міської ради.

Між Черкаським державним комерційним житлово-побутовим підприємством «Житлосервіс» та ОСОБА_8 10.04.2017р. був укладений договір найму ліжко-місця в гуртожитку, що по АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору оренди комунального житла від 12.11.2019р., укладеного між Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради та ОСОБА_8 , 1975р. народження на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 29.10.2019р. №1208 останньому передано в оренду ліжко-місце у кімнаті №210, площею 6,0кв.м. у гуртожитку, що по АДРЕСА_3 на строк до 29.11.2020р.

Відповідно до договору оренди комунального житла від 16.10.2020р., укладеного між Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради та ОСОБА_8 , 1975р. народження на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06.10.2020р. №971 останньому передано в оренду у користування кімнату АДРЕСА_4 на строк до 06.10.2022р.

Відповідно до рішення виконкому Черкаської міської ради від 29.09.2019рп. №1208 ОСОБА_8 надано в оренду ліжко-місце у кімнаті АДРЕСА_2 .

Відповідно до договору оренди комунального житла від 15.09.2022р., укладеного між Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради та ОСОБА_8 , 1975р. народження на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 05.09.2022р. №699 останньому передано в оренду у користування кімнату № НОМЕР_1 (жиле приміщення), жилою площею 12,0кв.м. у гуртожитку, що по АДРЕСА_3 на строк до 05.09.2024р.

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 22.04.2021р., ОСОБА_8 зареєстрований за вказаною адресою з 16.07.2018р. по даний час.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Конституція України у ч. 3 ст. 47 проголошує, зокрема, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За змістом ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла, а органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У контексті рішення Європейського суду з прав людини у справі «KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE» викладені загальні принципи тлумачення ст. 8 Конвенції щодо права на повагу до свого житла.

Європейський суд з прав людини констатував, що згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі п. 1 ст. 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем». «Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла». «Втручання держави є порушенням ст. 8 Конвенції, якщо воно не має легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у п. 2 ст. 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві…». «Вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування («KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE», № 30856/03, §40, 41, 42,43 ЄСПЛ, від 02.12. 2010).

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЖК України, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд.

Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Відповідно до законодавства України будинки відомчого житлового фонду в містах і селищах міського типу підлягають поступовій передачі до відання місцевих рад у порядку і в строки, що визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.ч.1, 2 ст. 5 ЖК).

Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється (ст. 6 ЖК).

Управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником (ст. 18 ЖК).

Відповідно до ст. 127 ЖК, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті ради.

Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Положення ЖК України не передбачають право наймача кімнати в гуртожитку звертатись до суду з вимогами про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у гуртожитку, разом з тим положеннями ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, саме власник гуртожитку може звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у ньому (постанова ВС від 10.04.2019 у справі № 459/1238/16-ц).

Підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею у гуртожитку, загальні. До такого висновку дійшов ВС в постанові від 04.11.2015 у справі № 6-1166цс15.

Тож з урахуванням положень ст.ст. 71, 72 ЖК правом звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування кімнатою у гуртожитку, що перебуває у комунальній власності територіальної громади, наділений орган місцевого самоврядування, як власник гуртожитку.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Слід також зазначити, що особа, яка проживає у гуртожитку, має право на зайняття ліжко-місця в кімнаті гуртожитку, користування певною частиною жилої площі у наданій кімнаті і не наділена правом на звернення до суду з вимогами про визнання іншої особи такою, що втратила право користування ним чи проживання в ньому.

Таким чином, за результатами розгляду справи, а саме встановленими обставинами та дослідженими доказами, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено, що його право та майновий інтерес відповідачами порушене, не визнане чи оспорюється. Так, встановлено, що гуртожиток належить територіальній громаді міста, яку представляє орган місцевого самоврядування Черкаська міська рада. При цьому, позовна заява подана Комунальним підприємством «Благоустрій» Черкаської міської ради, але до суду не надано доказів, зокрема, акт прийому-передачі, які б підтверджували факт прийому (отримання) комунальним підприємством на баланс гуртожитку, що по АДРЕСА_3 , незважаючи на те, що він є невід`ємною частиною рішення №706 від 25.06.2019р. Під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що він є балансоутримувачем гуртожитку.

Крім того, позивачем не надано до суду Статут підприємства, за яким можливо встановити і його повноваження, зокрема наявність у нього права звернення до суду з даним позовом, враховуючи, що він не є власником нерухомого майна, тобто спірного гуртожитку, хоча у позовній заяві він посилається на те, що порушене саме його право власності на майно. За наданими третьою особою ОСОБА_8 та дослідженими доказами, судом також встановлено, що із ОСОБА_8 неодноразово укладалися Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради на підставі рішень виконкому Черкаської міської ради різні договори оренди комунального житла, а саме йому надавалися у користування то ліжко-місце у кімнаті № НОМЕР_1 , площею 6,0кв.м, що по АДРЕСА_3 , то - кімната АДРЕСА_5 , жилою площею 12,0кв.м за цією ж адресою. Відповідно, під час розгляду справи учасниками справи, в тому числі і позивачем не було підтверджено статус гуртожитку та ту обставину, що комунальне підприємство, яке є позивачем по справі, - є наймодавцем (орендодавцем), у розумінні ст. 61 ЖК України та/чи ст. 759 ЦК України.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити, оскільки він є необгрунтованим, не доведеними належними, допустимими та переконливими доказами. Слід також зазначити, що сам по собі факт визнання відповідачем ОСОБА_1 позову, не дає підстав для його задоволення, враховуючи норми ч.ч. 4, 5 ст. 206 ЦПК України, оскільки це суперечить закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Благоустрій» Черкаської міської ради, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 30.12.2022р.

Головуючий: С. М. Позарецька