Житомирський апеляційний суд
Справа №291/62/22 Головуючий у 1-й інст. Митюк О.В.
Категорія 99 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №291/62/22 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ружинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), про встановлення факту смерті

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через представника адвоката Остапчука Ігоря Валентиновича,

на ухвалу Ружинського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2022 року, яка постановлена під головуванням судді Митюк О.В. в смт.Ружині,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просив встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заяву обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дядько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який до своєї смерті був зареєстрований та постійно проживав із своєю матір`ю ОСОБА_3 в с.Березянка Бердичівського (Ружинського) району Житомирської області. 08 квітня 2005 року ОСОБА_2 був похований без свідоцтва про смерть, оскільки його тіло було виявлено в ставку Ружинського лісгоспу та доставлено до приміщення моргу Ружинської районної лікарні Житомирської області. Після проведення судово-медичного дослідження трупа, тіло ОСОБА_2 було передано родичам для проведення поховання, а по факту виявлення тіла в ставку розпочалася довготривала перевірка, оскільки на шиї померлого була виявлена дірка. У зв`язку із проведенням слідчої перевірки, ОСОБА_3 не отримала жодного документа та не провела державної реєстрації смерті свого сина. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та за життя заповіла все своє майно ОСОБА_1 . У 2020 році він дізнався, що ОСОБА_2 належала земельна ділянка (пай). Оскільки ОСОБА_2 до своєї смерті був зареєстрований та постійно проживав із своєю матір`ю ОСОБА_3 , то ОСОБА_3 за життя прийняла спадщину після смерті сина у порядку, визначеному частиною третьою ст.1268 ЦК України. За таких обставин вважає, що має всі законні підстави для оформлення в порядку спадкування права власності на належну ОСОБА_2 земельну ділянку (пай). Разом з тим, він позбавлений можливості оформити в порядку спадкування право власності на вказану земельну ділянку (пай) у зв`язку з відсутністю реєстрації смерті ОСОБА_2 . Він звертався до відділу ДРАЦС з метою реєстрації смерті ОСОБА_2 , але отримав роз`яснення, що для вирішення вказаного питання йому необхідно звернутися до суду для винесення рішення про встановлення факту смерті. Для проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 у нього виникли об`єктивні перешкоди. Встановлення факту смерті для нього має юридичне значення для реалізації оформлення спадкових прав на майно померлого, державна реєстрація смерті якого не проведена.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2022 року заява ОСОБА_1 залишена без розгляду із посиланням на те, що з поданої заяви встановлено існування спору про право, який підлягає розгляду виключно в порядку позовного провадження.

ОСОБА_1 , не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, через представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що суд першої інстанції при постановленні ухвали не встановив та не зазначив, з яким конкретно органом чи фізичною особою у нього виник спір та в чому він полягає. Зазначає, що у нього існують об`єктивні перешкоди для проведення державної реєстрації та отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , про що зазначено та аргументовано в заяві. Посилається на те, що судом не враховано, що встановлення факту смерті не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, у зв`язку з тим, що будь-якого спору щодо спадкового майна не існує.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник заявника ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Інші учасники справи до суду не з`явилися. Ружинський відділ ДРАЦС у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) спрямував лист з проханням розглянути справу без представника відділу. У листі одночасно зазначив, що покладається на розсуд суду. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного провадження в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини другою ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право,

а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта ст.315 ЦПК України).

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 викладений висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

За таких обставин, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі №320/948/18 викладений висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 заповітом від 14 березня 2006 року на випадок своєї смерті розпорядилася наступним чином: все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось і все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 (а.с.16).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.20).

Спадкоємець ОСОБА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 22 грудня 2009 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,7672 га, яка розташована на території Березянської сільської ради Ружинського району Житомирської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0094 (а.с.15).

Окрім того, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 та онуком ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 03 травня 1963 року та серії НОМЕР_3 від 25 квітня 1985 року (а.с.8).

ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Березянка Ружинського району Житомирської області і його батьками є: ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 02 лютого 1974 року Березянською сільською радою Ружинського району Житомирської області (а.с.7).

Відповідно до акта судово-медичного дослідження трупа №155, проведеного 03 травня 2005 року Бердичівським міжрайонним відділенням судмедекспертизи, вбачається, що смерть ОСОБА_2 наступила від механічної асфіксії при утопленні (а.с.9-10).

Із листа КНП «Районна центральна лікарня» Ружинської районної ради від 24 червня 2020 року №699 слідує, що адміністрація КНП «Районна центральна лікарня» не може надати інформацію про перебування ОСОБА_2 в морзі районної лікарні в 2005 році, оскільки журнал реєстрації і видачі трупів форми №015/о за вказаний період часу втрачений (а.с.11).

Із листів Ружинського відділення поліції Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області та Бердичівської місцевої прокуратури вбачається, що інформація щодо смерті ОСОБА_2 відсутня, оскільки документи знищені за закінченням строку їх зберігання (а.с.12-13).

Ружинська державна нотаріальна контора листом від 24 березня 2021 року №250/01-16 роз`яснила заявнику, що у зв`язку з тим, що неможливо встановити факт смерті ОСОБА_2 , нотаріальна контора не має змоги здійснити процедуру подальшого оформлення спадкових прав та видати свідоцтво про право на спадщину (а.с.14).

Із листа Ружинського районного відділу ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 17 березня 2021 року №54/22.15-23 вбачається, що актового запису про смерть відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Березянка, Ружинського району, Житомирської області за період з 1950 року по теперішній час за первинними актовими записами цивільного стану не виявлено (а.с.17).

Ружинський районний відділ ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) 14 грудня 2021 року за №202/22.15-23, розглянувши заяву щодо реєстрації смерті гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив, що для вирішення питання щодо реєстрації смерті гр. ОСОБА_2 належить звернутися до суду для винесення рішення про встановлення факту смерті (а.с.18-19).

Із довідки Березянської сільської ради Ружинського району Житомирської області від 15 червня 2020 року №298 слідує, що гр. ОСОБА_2 на день своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом із матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.22). Отже, в силу положень частини третьої ст.1268 ЦК України ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її сина - ОСОБА_2 , а тому успадковане нею після смерті сина майно увійшло до складу спадщини, яка відкрилася після її смерті.

Із довідки виконкому Ружинської селищної ради Житомирської області від 12 березня 2021 року №71 слідує, що дійсно на кладовищі с.Березянка 08 квітня 2005 року ОСОБА_3 разом з родиною (без свідоцтва про смерть) проводили поховання особи чоловічої статі, у якому вони визнали свого родича - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23).

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції виходив із того, що для оформлення спадкових прав заявника після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 Маковецького ОСОБА_7 та для реалізації його (заявника) права на судовий захист щодо успадкування власності йому (заявнику) необхідно встановити факт смерті, тому із вказаних заявлених вимог вбачається спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, які не відповідають нормам права, що підлягають застосуванню, і фактичним обставинам справи.

Відповідно до пунктів 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Залишаючи заяву про встановлення факту без розгляду, суд першої інстанції не зазначив, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, тобто не встановив, між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Отже, висновок суду про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним і нічим не підтверджений.

Порушення норм процесуального права призвело до постановлення помилкової ухвали, яка підлягає скасуванню, оскільки перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справу належить на підставі ст.379 ЦПК України направити для продовження розгляду до Ружинського районного суду Житомирської області.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника адвоката Остапчука Ігоря Валентиновича, задовольнити.

Ухвалу Ружинського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: