Ухвала

27 червня 2022 року

м. Київ

справа № 947/7449/20-ц

провадження № 61-3861св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, Одеська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Одеській області, Приморський ОМУ РВ ГУМВС України в Одеській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Одеської обласної прокуратури на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року у складі судді Петренка В. С. та постанову Одеського апеляційного суду від 28 березня 2022 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д., Дришлюка І. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів попередніх інстанцій

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Одеської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Приморського ОМУ РВ ГУМВС України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового слідства та прокуратури.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 16 лютого 2001 року прокурором Жовтневого району м. Одеси Пімоновим Г. П. порушеного кримінальну справу за фактом шахрайства з фінансовими ресурсами посадовими особами СП «Гефест Ко» за ознаками частини другої статті 145-5 КК України. 30 березня 2001 року їй обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд та її допитано як підозрювану у скоєнні злочину, передбаченого частиною другою статті148-5 КК України, в редакції 1960 року, 28 квітня 2001 року їй пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочинів, передбачених частиною другою статті 148-5, частиною другою статті 172 КК України.

Починаючи зі стадії ознайомлення з матеріалами справи у період із 05 травня 2001 року по 10 травня 2001 року вона доводила абсурдність пред`явленого їй обвинувачення.

Постановою про закриття кримінального провадження старшого слідчого відділу Приморського районного відділу міліції ОМУ ГУМВС в Одеській області Виноградова В. О. від 01 жовтня 2015 року кримінальне провадження від 24 січня 2014 року № 0000623 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України.

Не зважаючи на те, що частинами четвертою та шостою статті 284 КПК Українипередбачена необхідність направлення копії постанови про закриття кримінального провадження та передбачена можливість оскарження такої постанови протягом 10 днів з моменту її отримання, після закриття кримінального провадження, її не повідомили про прийняте щодо неї рішення, не направили їй копію цього рішення, не роз`яснили їй її права у зв`язку із закриттям кримінального провадження.

Отже, вона знаходилась під слідством та судом більше 14 років, після чого кримінальне провадження було закрито з реабілітуючих підстав, та ще 4 роки витрачено на те, щоб дізнатись про прийняте щодо неї рішення у кримінальному провадженні.

Таким чином, їй завдано шкоду, яка складається з двох складових: шкода, завдана внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності в період із 30 березня 2001 року (дати обрання запобіжного заходу) по 01 жовтня 2015 року дати прийняття рішення про закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав) та шкода, завдана внаслідок бездіяльності правоохоронних органів із 01 жовтня 2015 року до 11 грудня 2019 року (дати направлення захиснику копії постанови про закриття кримінального провадження у справі).

Всього державні органи держави України відняли у неї 18 років, 8 місяців та 20 днів життя і за вказаний період часу, проведені під слідством та судом, доказуючи свою невинуватість, а потім, намагаючись дізнатись про прийняте рішення та отримати його копію, вона отримала величезну психологічну травму та зазнала моральних страждань, та внаслідок переживань у неї суттєво погіршився стан здоров`я. Зазначені моральні страждання завдані їй діями органів слідства, прокуратури та суду.

Кожен виклик до слідчого або до суду, а таких викликів було безліч, викликав у неї сильний стрес, внаслідок постійного стресу у неї прогресивно розвинулась діабетична хвороба, що потягло погіршення зору, яке для бухгалтера за фахом означає відсутність можливості працювати та заробляти собі на життя.

Перебування в стані постійного стресу сильно відобразилось на її особистому житті у неї погіршились стосунки із членами її сім`ї, а оскільки обвинувачення безпосередньо пов`язане з її службовими повноваженнями, вона відчувала додатковий стрес і напруженість у відношеннях з колегами по роботі із керівництвом. Перебуваючи під запобіжним заходом в вигляді підписки про невиїзд, вона протягом 14 років була позбавлена можливості вільно переміщуватися за межі м. Одеса, реалізовувати своє конституційне право на свободу пересування, з 02 квітня 2001 року заарештовано усе її майно.За час, який минув з моменту реєстрації матеріалів у ЄРДР - 24 лютого 2014 року, стороні захисту довелось чотири рази звертались до суду зі скаргами з метою отримати ефективний засіб правового захисту, але назвати цей засіб ефективним наразі неможливо.

Таким чином, загальний строк перебування її під судом і слідством з моменту обрання запобіжного заходу - 30 березня 2001 року і до закриття кримінального провадження - 01 жовтня 2015 року складає 14 років 6 місяців, а до моменту отримання повідомлення про закриття кримінального провадження - 11 грудня 2019 року становить ще 4 роки 32 місяця та 12 днів, а всього 18 років 8 місяців та 20 днів - 224, 5 місяці.

Отже, мінімальний розмір моральної шкоди, завданої їй незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду становить 1 060 313,5 грн (224,5 місяці під слідством та судом х 4723 грн мінімальна заробітна плата в Україні з 01 січня 2020 року), а всього з урахуванням усіх перелічених факторів, які характеризують глибину її душевних страждань та їх тривалості (більше 18 років життя) вона оцінює розмір нанесеної їй моральної шкоди у розмірі 3 000 000 грн, який є адекватним та необхідним для справедливого відшкодування її витрат за весь період, коли вона була обмежена в особистих правах.

Враховуючи викладене, позивач просила стягнути з Державного бюджету України на її користь компенсацію моральної шкоди, завданої їй незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури у розмірі 3 000 000,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратурі у розмірі 1 500 000,00 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 незаконно перебувала під слідством та судом, починаючи з 30 березня 2001 року, тобто з моменту обрання запобіжного заходу, і до 01 жовтня 2015 року, що складає 14 років 6 місяців 1 день, а до моменту отримання повідомлення про закриття кримінального правопорушення - 11 грудня 2019 року, пройшло ще 4 роки 2 місяця 9 днів, а всього ОСОБА_1 незаконно перебувала під слідством та судом 18 років 8 місяців 11 днів, що складає 224 місяці 12 днів.

Оскільки кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито з реабілітуючих підстав, наявні правові підстави для відшкодуванні позивачці моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства і прокуратури. Межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом визначаються судом у розмірі мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством та судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування, а саме 6 000 грн щомісячно. Визначений законом розмір є мінімальним, який гарантований державою, а тому мінімальний розмір відшкодування позивачці моральної шкоди за 224 місяця 12 днів перебування під слідством та судом відповідно до вимог статті 13 Закону становить 1 344 720, 00 грн. Розмір моральної шкоди 3 000 000 грн, що визначений позивачем не відповідає принципу співмірності сатисфакції. 1 500 000 грн у рахунок компенсації з відшкодування ОСОБА_1 завданої моральної шкоди відповідає принципам розумності та справедливості.

Постановою Одеського апеляційного суду від 28 березня 2022 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що доводи відповідачів, про те, що період перебування позивачки під слідством та судом необхідно розраховувати з 30 березня 2001 року до 01 жовтня 2015 року, тобто 175 місяців, є помилковими, такими, що суперечать практиці Верховного Суду. Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, дослідив у судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку на предмет пропорційності співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою у контексті конституційного принципу верховенства права та права на справедливий розгляд, керуючись критерієм «поза розумним сумнівом».

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У квітні 2022 року Одеська обласна прокуратура подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 березня 2022 року, в якій просить змінити зазначені судові рішення в частині визначення строку перебування позивача під слідством і судом та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. У касаційній скарзі вказує на те, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц, Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 615/1947/15-ц, від 14 квітня 2021 року у справі № 520/14448/18, від 11 серпня 2021 року у справі № 761/20935/19.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

20 червня 2022 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Одеської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Приморського ОМУ РВ ГУМВС України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового слідства та прокуратури, за касаційною скаргою Одеської обласної прокуратури на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 березня 2022 року призначити до судового розгляду на 06 липня 2022 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний