Справа № 214/2072/20
2/214/237/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 грудня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою КРИВОРІЗЬКОГО ДЕРЖАВНОГО ПЕДАГОГІЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг та нарахованих збитків, пені,-

Представники:

від позивача Шрамко Я.В., ОСОБА_2 , Сириця Ю.В., Юрченко О.А., Медвідь А.В., ОСОБА_3

від відповідача адвокат Івасик Т.Р.,

ВСТАНОВИВ:

Представник КРИВОРІЗЬКОГО ДЕРЖАВНОГО ПЕДАГОГІЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ (далі скорочено КДПУ) Шрамко Я.В. звернувся до суду з позовною заявою 20 березня 2020 року, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Криворізького державного педагогічного університету заборгованість за навчання в загальному розмірі 2643 грн. 51 коп., яка включає: загальну суму боргу з урахуванням індексу інфляції 2251 грн. 96 коп., 3% річних 85 грн. 71 коп., пеню 305 грн. 84 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 31 серпня 2015 року між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет» та ОСОБА_1 було укладено договір №02-4224 про надання освітніх послуг. У зв`язку з реорганізацією шляхом виділу зі складу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» Криворізького педагогічного інституту згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року №51-р «Деякі питання реорганізації вищих навчальних закладів» та наказу Міністерства освіти і науки України від 22 березня 2016 року №298 «Про реорганізацію Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет». Державний вищий навчальний закладу «Криворізький державний педагогічний університет» є правонаступником Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» в частині, що пов`язана з Криворізьким педагогічним інститутом. Відповідно до наказів Міністерства освіти і науки України від 15 травня 2018 року №477 «Про перейменування Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет», від 04 лютого 2019 року №123 «Про затвердження Статуту Криворізького державного педагогічного університету», наказу ректора від 11 лютого 2019 року №71 «Про організацію роботи з перейменування університету», найменування Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет» змінено на Криворізький державний педагогічний університет.

Відповідно до п.1 договору №02-4224 про надання освітніх послуг від 31 серпня 2015 року, позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок відповідача здійснити його навчання за денною формою за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», за спеціальністю «туризм». Згідно з п.5.1 договору, вартість освітньої послуги за перший навчальний рік на час укладення угоди становить 11 550 грн. Додатковою угодою від 01 лютого 2018 року до договору №02-4224 про надання освітніх послуг від 31 серпня 2015 року вартість освітньої послуги змінена з 01 лютого 2018 року на офіційно визначений індекс інфляції та відповідно до п.5.2 додаткової угоди загальна вартість освітньої послуги склала 42 847 грн. 24 коп., зокрема за кожен календарний рік: 2015 (вересень-грудень) 4620 грн., 2016 (січень-травень) 5775 грн., 2017 (грудень) 1298,22 грн., 2018 (січень) 1298,22 грн., 2018 (лютий-грудень) 10334,70 грн., 2019 11 483 грн., 2020 11 483 грн., 2021 (січень-червень) 6889,80 грн. Строк навчання за погодженням сторін визначено з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року. Наказом по університету від 13 травня 2016 року №453-с ОСОБА_1 було надано академічну відпустку у зв`язку з призовом на строкову військову службу з 16 травня 2016 року по 01 грудня 2017 року, що в силу п.6.2 договору визначало призупинення дії договору. Наказом по університету №1261-с від 01 грудня 2017 року ОСОБА_1 допущений до занять після виходу з академічної відпустки у зв`язку з призовом на військову службу та розподілений в групу ТУР-17-1; в силу п.1.2 договору строк надання освітньої послуги продовжено до 30 червня 2021 року. Однак наказом по університету від 26 жовтня 2018 року №1120-с «Про особовий склад студентів факультету географії, туризму та історії» ОСОБА_1 відраховано з університету за власним бажанням. Розмір заборгованості ОСОБА_1 за надані йому освітні послуги КДПУ склав 2110,63 грн. На дотримання порядку досудового врегулювання спору, керівництво КДПУ направило на його адресу претензію №127 від 05 листопада 2019 року на добровільне погашення заборгованості, яку ОСОБА_1 проігноровано, у зв`язку з чим з метою стягнення наявної заборгованості та нарахованих на неї збитків згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, пені в примусовому порядку представник позивача вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року (головуючий суддя Хомініч С.В.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.25-26).

За результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №590 від 13 липня 2020 року та протоколу матеріали справи передано в провадження судді Гриню Н.Г. (а.с.38, 39).

За результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №286 від 30 вересня 2021 року та протоколу матеріали справи передано в провадження судді Ткаченку А.В. (а.с.70, 71).

Відповідно до ч.11 ст.33 ЦПК України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених ЦПК України.

Як слідує з ч.2 ст.34 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії судового розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

За даних обставин цивільну справу №214/2072/20 прийнято до провадження суддею Ткаченком А.В. 30 вересня 2021 року з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 22 лютого 2022 року (а.с.54, 84-85) задоволено клопотання відповідача про витребування доказів. 25 квітня 2022 року на адресу суду з КДПУ надійшли витребувані судом докази на виконання ухвали суду.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позов (а.с.50-51), в якому просив суд у задоволенні позовних вимог КДПУ відмовити повністю. Свої заперечення мотивував тим, що нарахована позивачем заборгованість з надання освітніх послуг є незаконною та необґрунтованою. Так, в силу ст.901 ЦК України замовник зобов`язаний оплатити надані виконавцем послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. До позовної заяви КДПУ долучено копію договору №02-4224 від 31 серпня 2015 року, в п.4 якого зазначено, що вартість освітньої послуги за перший навчальний рік на час укладення договору становить 11 550 грн., оплата здійснюється за 10 днів до початку звітного періоду, замовник вносить плату за місяць в сумі 0,00 грн. Разом з тим, відповідач акцентував увагу суду на наявні в договорі незастережні виправлення: у п.4.3 договору закреслено 0,00 грн. та дописано 1155 грн. 00 коп. Ким внесені такі виправлено не зрозуміло. Оскільки в силу ст.651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та в силу ст.654 ЦК України вчиняється у такій самій формі, що й договір, що змінюється, тому виправлення, внесені до п.4 договору №02-4224 про надання освітніх послуг від 31 серпня 2015 року не можуть бути прийняті судом. Навіть при укладенні додаткової угоди №д-4424 від 01 лютого 2018 року до договору №02-4224 про надання освітніх послуг від 31 серпня 2015 року змінено загальну вартість освітніх послуг та внесені зміни в порядок оплати, однак чіткого строку виконання зобов`язань визначено не було. Долучену до позовної заяви претензію як свідчення позасудового врегулювання спору відповідач вважав неналежним доказом з огляду на ненадання позивачем доказів її надсилання відповідачеві, та безпосереднього вручення. Наданий позивачем розрахунок заборгованості вважає неналежним та невірним, оскільки: 1) в ньому не зазначено, за який період борг утворився; 2) в період надання академічної відпустки у зв`язку з мобілізацією до ЗСУ та прийняття безпосередньої участі в зоні проведення АТО та ООС, позивач продовжував нараховувати вартість освітніх послуг; 3) з 26 жовтня 2018 року відповідач був відрахований зі складу студентів КДПУ, в той час як вартість освітніх послуг нараховано до 30 листопада 2018 року. До того ж у розрахунку заявлено період з серпня 2015 року по 30 листопада 2018 року, в той час як позов пред`явлено до суду 20 березня 2020 року, що свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності до боргу, що утворився до 20 березня 2017 року, який він просив застосувати. Зауважив, що умовами договору не передбачено можливість нарахування та стягнення пені, а тому заявлення вимоги про стягнення пені в сумі 305 грн. 84 коп. є протиправним. Що стосується збитків, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України, то така вимога є похідною від основної стягнення боргу, а з огляду на недоведеність існування боргу також задоволенню не підлягає.

12 лютого 2021 року на адресу суду від позивача КДПУ надійшла відповідь на відзив (а.с.57-59), в якій представник позивача зазначив таке. Щодо доводів відповідача про наявність у договорі начебто незастережних виправлень представник зауважив, що у розділі 4 договору сторони обумовили розмір оплати за надання освітніх послуг, порядок розрахунків. У зв`язку з програмним збоєм у п.4.3 договору було виявлено наявність технічної опечатки, яку було виправлено ручкою - суму оплати за освітню послугу, яку замовник повинен вносити щомісяця, із засвідченням ознайомлення з цим підписом відповідача безпосередньо поряд із виправленням. Таким чином, сторони дійшли згоди, що відповідач вноситиме оплату за освітні послуги щомісяця, що і є звітним періодом. Вартість освітньої послуги за один навчальний рік 11 550 грн. ділиться на 10 навчальних місяців, відповідно плата за один навчальний місяць складає 1155 грн. Додатковою угодою до договору від 01 лютого 2018 року сторони чітко визначили строк виконання зобов`язань, розмір плати за надання освітніх послуг та порядок її внесення. Що стосується направленої КДПУ на адресу ОСОБА_1 претензії щодо погашення заборгованості, яку ним проігноровано, то представник зазначив, що з боку позивача надано достатньо доказів на підтвердження її направлення відповідачеві (реєстр відправлення листів та бандеролі КДПУ), в той час як неотримання відповідачем претензії не звільняє його від обов`язку погасити заборгованість, як і не позбавляє права КДПУ на звернення до суду за захистом порушених прав. Щодо наданого розрахунку боргу представник позивача зазначив, що КДПУ надано звіт по студенту ОСОБА_1 за період з 31 серпня 2015 року по 31 жовтня 2018 року; у зв`язку з відрахуванням ОСОБА_1 26 жовтня 2018 року за власним бажанням, у листопаді 2018 року було проведено перерахунок призначених до оплати за навчання сум, а не їх нарахування. Крім того, нарахування позивачем пені та збитків в порядку ст.625 ЦК України не суперечить закону, а посилання відповідача на положення ст.654 ЦК України взагалі не стосуються нарахування неустойки.

Представники сторін правом на участь в судовому засіданні не скористались, попередньо подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи за їх відсутності. Представники позивача пред`явлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача адвокат Івасик Т.Р. заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, та просила залишити їх без задоволення.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку на належність, допустимість, достовірність та достатність в їх сукупності, врахувавши позицію сторін, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 31 серпня 2015 року між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет» в особі директора з науково-педагогічної роботи закладу Шрамка Я.В., що діяв на підставі наказу по університету від 26 березня 2015 року №373 як виконавцем, та ОСОБА_1 як замовником було укладено договір про надання освітніх послуг №4224 (а.с.6).

Відповідно до розділу 1 договору виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання (підготовку), надання освітньої послуги за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», починаючи з 1 курсу 1 семестру за напрямом «туризм» за денною формою навчання. Строк надання освітньої послуги з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року.

Розділом 4 договору сторони погодили плату за надання освітньої послуги та порядок розрахунків. Так, вартість освітньої послуги за перший навчальний рік на час укладення договору становить 11 550 грн. (п.4.1 договору). Вартість освітньої послуги змінюється один раз на календарний рік (на початок навчального року) на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік (п.4.2 договору). Оплата здійснюється за 10 днів до початку звітного періоду (п.4.4 договору).

За змістом п.4.3 договору, замовник вносить плату за місяць в сумі 0 грн. При цьому, у зазначеному пункті наявні виправлення, виконані власноруч ручкою: з «0,00 грн.» на «1155,00 грн.». Поряд із виправленнями наявний підпис, який візуально схожий на підпис замовника.

Посилання відповідача на недійсність умов п.4.3 договору, який містить незастережні виправлення, що фактично є внесенням змін до умов договору, суд залишає поза увагою, оскільки з огляду на стилістику викладення змісту п.4.3 договору як шаблонного, зазначення розміру плати за місяць 0,00 грн. (з урахуванням розміру освітньої послуги за навчальний рік 11 550 грн., який складається з 10 навчальних місяців), є технічною опискою, а тому внесені виправлення ніяким чином не змінюють загальний зміст та умови договору. До того ж у сукупності плата за кожен навчальний місяць по 1155 грн.*10 місяців й становить загальну плату за навчальний рік. Позаяк, з долученого до позову звіту по оплаті за навчання (а.с.16) слідує, що ОСОБА_1 протягом періоду з 31 серпня 2015 року по 30 квітня 2016 року щомісячно вносив саме по 1155 грн., що суд розцінює як свідчення визнання ним умов п.4.3 договору з урахуванням внесених виправлень, та його виконання. Відтак доводи відповідача в цій частині є неістотними та не можуть бути за достатню підстави вважати умови п.4.3 договору недійсними.

У п.5.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року №51-р «Деякі питання реорганізації вищих навчальних закладів» (а.с.8) та відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 22 березня 2016 року №298 «Про реорганізацію Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» (а.с.9-10) проведено реорганізацію Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» шляхом виділу з його складу Криворізького педагогічного інституту та утворенням на його базі Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет», який є правонаступником Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» в частині, що пов`язана з Криворізьким педагогічним інститутом.

Відповідно до наказів Міністерства освіти і науки України від 15 травня 2018 року №477 «Про перейменування Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет» (а.с.11), від 04 лютого 2019 року №123 «Про затвердження Статуту Криворізького державного педагогічного університету»,(а.с.12), наказу ректора від 11 лютого 2019 року №71 «Про організацію роботи з перейменування університету», найменування Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет» змінено на Криворізький державний педагогічний університет (скорочене найменування КДПУ).

Додатковою угодою №д-4424 від 01 лютого 2018 року до договору про надання освітніх послуг №4224 від 31 серпня 2015 року (а.с.7) враховуючи офіційно визначений індекс інфляції за 2017 рік у розмірі 13,7%, сторони дійшли згоди викласти розділ 4 договору в новій редакції. Зокрема, п.4.2 нової редакції передбачає, що загальна вартість освітньої послуги становить 42 847 грн. 24 коп., зокрема за кожен календарний рік: 2015 (вересень-грудень) 4620 грн., 2016 (січень-травень) 5775 грн., 2017 (грудень) 1298,22 грн., 2018 (січень) 1298,22 грн., 2018 (лютий-грудень) 10334,70 грн., 2019 11 483 грн., 2020 11 483 грн., 2021 (січень-червень) 6889,80 грн.

Відповідно до п.4.3 нової редакції, замовник вносить плату щомісяця безготівково, не пізніше 10 числа місяця, за який здійснюється оплата. Розмір щомісячної оплати за освітню послугу становить 1/10 частину від визначеної вартості освітньої послуги за календарний рік. Оплата здійснюється у січні-червні, вересні-грудні.

Як слідує з Витягу з наказу від 13 травня 2016 року №453-с «Про особовий склад студентів географічного факультету» (а.с.14) ОСОБА_1 студентку 1 курсу денної форми навчання групи ТУР-15 надано академічну відпустку у зв`язку з призовом на строкову військову службу з 01 травня 2016 року по 01 грудня 2017 року. Підстава заява ОСОБА_1 , копія повістки, виданої Саксаганським РВК.

У силу приписів п.6.2 договору, надання ОСОБА_1 академічної відпустки призупиняло дію договору.

Факт призову ОСОБА_1 на військову службу та його перебування в зоні проведено АТО та ООС в окремі періоди з 23 серпня 2016 року по 11 жовтня 2018 року підтверджується відповідними записами у військовому квитку серії НОМЕР_1 , виданому 17 травня 2016 року на його ім`я (а.с.52-53).

Відповідно до Витягу з наказу №1261-с від 01 грудня 2017 року (а.с.15), ОСОБА_1 допущений до занять з 02 грудня 2017 року після виходу з академічної відпустки у зв`язку з призовом на військову службу та розподілений в групу ТУР-17-1. У силу п.1.2 договору строк надання освітньої послуги продовжено до 30 червня 2021 року.

Згідно з Витягом з наказу від 26 жовтня 2018 року №1120-с «Про особовий склад студентів факультету географії, туризму та історії» ОСОБА_1 студента 2 курсу денної форми навчання групи ТУР-17, з 26 жовтня 2018 року відраховано з університету за власним бажанням. Підстава заява ОСОБА_1 від 26 жовтня 2018 року (а.с.13).

Зі звіту по студенту по оплаті за навчання за період з 31 серпня 2015 року по 30 листопада 2018 року (а.с.16) слідує, що ОСОБА_1 зобов`язаний був вносити рівними частинами грошові кошти в рахунок оплати наданих йому навчальних послуг в таких розмірах: з вересня 2015 року по травень 2016 року щомісячно по 1155 грн., у грудні 2017 року 1117,74 грн., у січні 2018 року 1155 грн., починаючи з лютого 2018 року по 1148,30 грн., за 2019 рік 11 483 грн. (тобто по 1148,30 грн. щомісячно), за 2020 рік 11483 грн. (тобто по 1148,30 грн. щомісячно), за січень-червень 2021 року загалом 6689,80 грн. При цьому ОСОБА_1 фактично сплатив: 17 серпня 2015 року 1155 грн., 29 вересня 2015 року 1155 грн., 03 листопада 2015 року 1155 грн., 01 грудня 2015 року 1155 грн., 22 грудня 2015 року, 02 лютого 2016 року 1155 грн., 01 березня 2016 року 1155 грн., 30 березня 2016 року 1155 грн. (окремі зарахування - 5 грн., 452 грн., 698 грн.), 05 травня 2016 року 1160 грн. (окремі зарахування 5 грн., 1155 грн.), 30 січня 2018 року 1672 грн., 15 березня 2018 року 2000 грн., 04 червня 2018 року 2600 грн., 13 червня 2018 року 1142 грн. Таким чином, загалом ОСОБА_1 за період навчання сплатив 17 814 грн. із фактично нарахованих 19 924 грн. 63 грн.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, проводячи аналіз здійснених відповідачем платежів у їх хронологічності та сумах у співставленні із сумами, які обумовлені укладеним між сторонами договором щодо оплати послуг за навчання та звітом по оплаті за навчання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 у повному обсязі оплатив вартість навчання за період з вересня 2015 року по квітень 2016 року включно. У травні 2016 року відповідач сплатив 1160 грн., в той час як з 01 травня 2016 року йому вже було надано академічну відпустку. Відтак, на переконання суду, позивач неправомірно нарахував ОСОБА_1 вартість навчання за травень 2016 року 448 грн. та червень 2016 року 111 грн. в той час як освітні послуги йому фактично не надавались з огляду на перебування в академічній відпустці у зв`язку з призовом на військову службу. З огляду на це доводи відповідача та його представника щодо невірності наданого позивачем розрахунку в цій частині заслуговують на увагу. Отже, у травні 2016 року відповідач сплатив 1160 грн. в рахунок оплати за освітні послуги, якими фактично не скористався. Після повернення до навчання по закінченню академічної відпустки, а саме з 02 грудня 2017 року, та до його відрахування з навчального закладу 26 жовтня 2018 року відповідач загалом сплатив 7414 грн. (з розрахунку: 1672 + 2000 + 2600 + 1142) та + 1160 грн. залишок переплати, які він сплатив у травні 2016 року, а загалом 8574 грн. із фактично нарахованих йому в межах цього періоду 10 125,63 грн. (з розрахунку: 1174,74 + 1155 + (1148,30*7) - 185,21) Таким чином, заборгованість відповідача за надані йому освітні послуги складає 1551,63 грн. з розрахунку: 10 125,63 8574.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до переконання про доведеність заборгованості відповідача перед КДПУ за фактично надані йому освітні послуги в сумі 1551,63 грн., а не як заявлено позивачем 2110,63 грн. в результаті неврахування усіх здійснених відповідачем платежів та безпідставного нарахування вартості послуг за травень та червень 2016 року в період перебування ОСОБА_1 в академічній відпустці. Доказів зворотного позивач не надав, участь в судовому засіданні свого представника не забезпечив, тим самим скористався своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд, в той час як збирати та відшукувати інші докази замість сторін суд не вправі.

Посилання відповідача стосовно неправомірності нарахування вартості освітніх послуг за листопад 2018 року після його відрахування з навчального закладу 26 жовтня 2018 року суд вважає помилковими, оскільки в наданому позивачем звіті чітко зазначено, що у листопаді 2018 року позивачем навпаки проведено перерахунок вартості послуг з відрахуванням із попередньо нарахованої відповідачеві суми 185,21 грн. з огляду на те, що у жовтні 2018 року послуги йому було надано не за повний звітний (навчальний) місяць.

Оскільки ОСОБА_1 , будучи відрахованим з КДПУ, покладені на нього зобов`язання з оплати наданих йому освітніх послуг у повному обсязі не виконав, має заборгованість, яка станом на день ухвалення рішення не погашена та фактично ним не визнається згідно з позицією, викладеною у відзиві, тому суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість пред`явлених КДПУ позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу за договором №02-4424 від 31 серпня 2015 року про надання освітніх послуг в загальному розмірі 1551 грн. 63 коп.

За положеннями ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором та законом.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим договором.

Зокрема, ст.625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст.549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, за прострочення виконання зобов`язань законодавством визначена відповідальність боржника, що дає позивачу право на стягнення коштів відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім того, слід зазначити, що ст.625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

У ч.3 ст.510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі укладеного ними договору з надання освітніх послуг, є грошовими зобов`язаннями. Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошові зобов`язання, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Враховуючи, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання ОСОБА_1 як замовником покладених на нього зобов`язань по оплаті за навчальні послуги, що фактично надані йому КДПУ, які в розумінні ст.ст.524, 533 ЦК України є грошовими та виникли з договірних відносин, суд приходить до висновку, що до них можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України), що не суперечить положенням Закону України «Про вищу освіту».

Зважаючи на часткову доведеність неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті за навчання, дійсність розміру основної заборгованості в сумі 1551 грн. 63 коп., суд приходить до висновку про правомірність нарахування позивачем інфляційних втрат та 3 % річних. З огляду на те, що розрахунок позивачем проведено на суму боргу 2110 грн. 63 коп., яка є частково доведеною, суд вважає за необхідне навести власний розрахунок інфляційних втрат на 3% річних, розрахованих на доведену суму боргу 1551 грн. 63 коп.

У ході судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, а саме не здійснив повну оплату за надані йому послуги до моменту відрахування з навчального закладу, тобто до 26 жовтня 2018 року, а тому зобов`язання є простроченим з 27 жовтня 2018 року, тому 3% річних та індекс інфляції мають розраховуватись саме із вказаної дати. Однак, враховуючи, що розрахунок позивачем проведено за період з 01 листопада 2018 року по 29 лютого 2020 року, суд, керуючись визначеним ст.13 ЦПК України принципом диспозитивності цивільного судочинства, вирішує спір в межах заявлених вимог. При цьому суд виходить з такого:

Період нарахуванняВартість, грнОплата, грнПереплата, грнБоргКількість днів прострочення
2015 рік57755775---
2016 рік (з 01.01 по 01.05)60*--
2017 рік (з 02 по 31 грудня)1117,74-42,26 (залишок)відсутній за рахунок переплати 1160 грн.-
2018 рік (з 01.01 по 26.10)9007,897414 + 42,26 (залишок з переплати)-1551,6361 (відповідно до меж заявлених вимог, з 01.11)
2019 рік---1551,63365
2020 рік---1551,6360 (відповідно до меж заявлених вимог, до 29.02

* У наданому позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат (а.с.19) є відомості про наявність у відповідача переплати за 2016 рік на суму 601 грн. (замість 1160 грн., з яких відраховано 448 грн. та 111 грн. вартості послуг).

Таким чином, вірним є наступний розрахунок 3% річних: 7,78 + 46,55 + 7,63 = 61 грн. 96 коп., з яких:

РозрахунокКількість днів%
Період розрахунку: з 01.11.2018 року по 31.12.2018 року - 61 день [Проценти] = 1 551,63 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 61 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 7,78 грн.617,78
Період розрахунку: з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 365 днів [Проценти] = 1 551,63 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 46,55 грн.36546,55
Період розрахунку: з 01.01.2020 року по 29.02.2020 року - 60 днів [Проценти] = 1 551,63 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 60 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 7,63 грн.607,63

Для розрахунку інфляційних втрат суд приймає період з 01 листопада 2018 року по 29 лютого 2020 року заявлений позивачем, доведену суму боргу 1551 грн. 63 коп. та керується формулою: [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період. [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]. [Сукупний індекс інфляції] = 101,40% ? 100,80% ? 101,00% ? 100,50% ? 100,90% ? 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% = 106,248% . Отже, розрахунок інфляційних збитків такий: [Інфляційні нарахування] = 1 551,63 грн. (сума боргу) * 106,248% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 1 551,63 грн. (сума боргу) = 96 грн. 94 коп.

Таким чином, за результатами проведених розрахунків суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позивачем вимог в частині нарахування збитків на суму боргу на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, а саме 3% річних 61 грн. 96 коп. та інфляційних втрат 96 грн. 94 коп.

Щодо вимоги про стягнення пені в сумі 305 грн. 84 коп., нарахованої за період з 01 вересня 2019 року по 01 лютого 2020 року, то суд не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 п.3, ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Як слідує зі ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, пеня та штраф за договором це різновиди неустойки, в той час як неустойка один зі способів забезпечення виконання договірних зобов`язань в силу ч.1 ст.546 ЦК України, а тому вимоги про її сплату повинні бути оформлені в письмовій формі (ч.1 ст.547 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Виходячи з того, що сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення виконання зобов`язань та не визначали її розміру, в той час як вид неустойки у формі пені не встановлений і актом цивільного законодавства для цього виду цивільних правовідносин щодо надання освітніх послуг, тому немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

З огляду на це суд приходить до висновку, що в частині вказаних позовних вимог слід відмовити у зв`язку з пред`явленням їх за відсутності правових підстав.

Підстав для застосування строку позовної давності до заявлених вимог в частині стягнення суми боргу та збитків на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, які є частково доведеними, про що заявлено відповідачем, суд не вбачає, оскільки заборгованість виникла у 2018 році, в той час як позов пред`явлено до суду у березні 2020 року, тобто з дотриманням строку позовної давності.

Враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 1710 грн. 53 коп., з яких сума боргу за надання освітніх послуг 1551 грн. 63 коп., 3% річних 61 грн. 96 коп., інфляційні втрати 96 грн. 94 коп., тому в силу ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1366 грн. 30 коп. судового збору пропорційно частині задоволених вимог (65%).

Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як учасника бойових дій суд не вбачає, оскільки з огляду на характер, предмет та підстави позову спір у даній справі не стосується його як учасника бойових дій або виконання ним військового обов`язку, або виконання службових обов`язків. Аналогічна позиція з цього приводу неодноразово висловлена Верховним Судом в ухвалі від 15 січня 2021 року у справі №757/36628/16-ц (провадження №61?19309ск20), від 29 листопада 2022 року у справі №365/159/20 (провадження №61-8453ск22), та Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19 (провадження №11?795заі19), від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження №14-730цс19).

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги КРИВОРІЗЬКОГО ДЕРЖАВНОГО ПЕДАГОГІЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг та нарахованих збитків, пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь КРИВОРІЗЬКОГО ДЕРЖАВНОГО ПЕДАГОГІЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ заборгованість за договором про надання освітніх послуг №2-4224 від 31 серпня 2015 року в загальному розмірі 1710 грн. 53 коп., яка включає: суму боргу за надання освітніх послуг 1551 грн. 63 коп., 3% річних 61 грн. 96 коп., інфляційні втрати 96 грн. 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь КРИВОРІЗЬКОГО ДЕРЖАВНОГО ПЕДАГОГІЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ 1366 грн. 30 коп. в рахунок часткового відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

КРИВОРІЗЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ПЕДАГОГІЧНИЙ УНІВЕРСИТЕТ, , юридична адреса: пр-т. Гагаріна, буд.54, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення суду складено та підписано без проголошення 12 грудня 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко