ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2022 року м. Одеса

справа № 509/3978/22

провадження № 22-ц/813/8629/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

судді: Приходько Л.А., Склярська І.В.,

секретар судового засідання : Виходець А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Воронцовим Віктором Геннадійовичем, на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2022року, постановлену під головуванням судді Жижки О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому просила витребувати у відповідача на її користь земельну ділянку за кадастровим номером :01:003:4360, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право власності та скасувати запис про державну реєстрацію за ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим номером :01:003:4360, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 21546519, дата державної реєстрації 21 липня 2017року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237.

Позов мотивований тим, що з 28 лютого 1993року по 31 жовтня 2012року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . В період шлюбу 28 лютого 2007року подружжям була придбана земельна ділянка загальною площею 0,125га, розташована за адресою АДРЕСА_1 .

18 січня 2017року за договором купівлі-продажу, укладеним за відсутності згоди позивача як одного із співвласників майна, ОСОБА_3 відчужив земельну ділянку на користь ОСОБА_2 .

Оскаржуючи правомірність цієї угоди, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу від 18 січня 2017року недійсним та поділ спільного майна подружжя (справа №509/1435/17). Під час розгляду справи був накладний арешт на спірне майно, у тому числі, на земельну ділянку.

Незважаючи на вжиті судом заходи забезпечення позову, згідно рішення виконкому Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 27 квітня 2017року, за заявою відповідача ОСОБА_2 спірна земельна ділянка була поділена на дві окремі ділянки площею 0,07га та 0,055га, з присвоєнням їм нових кадастрових номерів та нових адрес розташування АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . Наведене змусило позивача повторно клопотати перед судом про забезпечення позову в ході розгляду справи №509/1435/17 та накладення арешту на новоутворені земельні ділянки.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 листопада 2019року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2021року, договір купівлі-продажу землі від 18 січня 2017року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнаний недійсним. Проведений поділ спільного майна подружжя, відповідно до якого за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,07га, кадастровий номер :01:003:4360, яку в порядку ст.387, 388 ЦК України позивач просить суд витребувати у ОСОБА_2 на свою користь.

12 жовтня 2022року адвокатом Воронцовим В.Г., діючим в інтересах ОСОБА_1 , подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що існує очевидна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення права позивача на власність щодо спірної земельної ділянки, а також ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, через те, що відповідач, за яким на теперішній час зареєстровано право власності на нерухоме майно, може його відчужити на користь третіх осіб або здійснити поділ землі, як раніше вчинялося ОСОБА_2 з метою позбавлення позивача землі.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеського області від 17 жовтня 2022 року у задоволенні заяви адвоката Воронцова В.Г., діючого в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала до суду жодних доказів, які б підтверджували, що відповідач ОСОБА_2 має намір відчужити спірну земельну ділянку на користь третіх осіб, ним здійснено дії для її реалізації, а тому не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Воронцова В.Г., ставить питання про скасування ухвали суду від 17 жовтня 2022року, пославшись на порушення судом першої інстанції норм цивільного процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована недобросовісними діями відповідача ОСОБА_2 , який в ході розгляду справи №509/1435/17 всіляко намагався приховати спірну земельну ділянку подружжя Пільтяєвих, з метою чого уклав недійсний договір купівлі-продажу землі, провів поділ ділянки з присвоєнням нових кадастрових номерів, незважаючи на вжитті судом заходи забезпечення позову у справі та накладення арешту на землю.

Апелянт стверджує про необхідність вжиття заходів забезпечення позову відносно належного позивачці нерухомого майна, право власності на яке у теперішній час зареєстровано за відповідачем, який може вчинити дії щодо розпорядження землею, які призведуть до ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомленні у відповідності до положень ст.128 ч.6 ЦПК України, що підтверджується довідками про доставку судової повістки про виклик до суду, направлених на електронні адреси сторін, які вказані ними, як адреси для листування.

У заяві від 05 грудня 2022року адвокат Воронцов В.Г. просив розгляд апеляційної скарги провести у відсутність позивача ОСОБА_1 та її представника.

Відповідач ОСОБА_2 причини неявки у призначене судове засідання не повідомив. Справа розглядається в порядку ст.372 ч.2 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявників від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Встановлено, що предметом позову у справі є витребування з незаконного володіння відповідача ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,07га, кадастровий номер :01:003:4360 та припинення права власності відповідача на це нерухоме майно.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначала, що спірна земельна ділянка входила до складу майна подружжя та належала позивачу та її колишньому чоловіку ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. Всупереч вимогам чинного законодавства земельна ділянка вибула з її володіння та була зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 , яким вчинялися дії щодо позбавлення позивача права власності на це майно, у зв`язку з чим вона має реальні побоювання, що відповідач відчужить землю на користь третіх осіб або вчинить інші дії, що ускладнять поновлення її законних прав.

Суд першої інстанції всупереч норм процесуального права не звернув увагу на обставини, зазначені позивачем, як підставу для забезпечення позову та помилково вказав на відсутність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Зібранні у справі докази свідчать про наявність між сторонами спору щодо зазначеного в позовній заяві нерухоме майно, та реальну можливість його відчуження відповідачем, на якого це майно зареєстроване як на одноосібного власника, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно. Обраний позивачем вид забезпечення є співмірним із заявленими позовними вимогами, невжиття таких заходів може призвести до істотного ускладнення чи унеможливлення в подальшому виконання рішення суду.

За наведених обставин оскаржувана ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2022року підлягає скасуванню з прийняттям у справі нового судового рішення про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову у обраний позивачем спосіб.

Керуючись ст.367, 374, 376, 379, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її адвокатом Воронцовим Віктором Геннадійовичем, задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2022року скасувати та прийняти у справі нову постанову.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Воронцова Віктора Геннадійовича про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :01:003:4360, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Копію постанови про забезпечення позову направити заявнику та відповідним державним та іншим органам для вжиття заходів щодо негайного виконання постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 08 грудня 2022року.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді : Л.А. Приходько

І.В. Склярська