Справа №:755/2584/22
Провадження №: 4-с/755/64/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді- Слободянюк А.В.,

за участю секретаря судового засідання -Бовкун М.В.,

представника заявника - Короля П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябоконя Миколи Володимировича, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «ВТБ Банк»,-

встановив:

до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябоконя М.В., зокрема щодо прийнятої в рамках виконавчого провадження № 50907091 постанови про накладення арешту на кошти боржника, в якій він просив: визнати протиправними дії головного державного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 27 січня 2022 року в рамках виконавчого провадження № 50907091; зобов`язати державного виконавця скасувати зазначену постанову від 27 січня 2022 року та зняти арешт із зарплатного та пенсійного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Подану скаргу обґрунтовує тим, щоу відділі державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 50907091 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 04 квітня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого за усіма правами та обов`язками є АТ «ВТБ Банк») кредитної заборгованості у розмірі 237283, 00 грн.

Заявник посилається на те, що 03 лютого 2022 року ОСОБА_1 із смс-повідомлення АТ «ПриватБанк» стало відомо, що на його грошові кошти за рахунком № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «ПриватБанк», - накладено арешт.

Як зазначає представник, 27 січня 2022 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)Рябоконем М.В. прийнято постанову про накладення арешту на грошові кошти, ОСОБА_1 .

У своїй скарзі заявник вказує на те, що зазначений картковий рахунок, на який накладено арешт використовується для нарахування заробітної плати та пенсії ОСОБА_1 , а тому на його думку, відповідно до положень закону,накладення арешту на наведені грошові кошти із заробітної плати та пенсії є неправомірним, оскільки позбавляє права ОСОБА_1 вільно володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеними коштами. В той же час, як вказує представник, відповідно до інформації наданого приватним підприємством «Медичні аспекти безпеки дорожнього руху», у якому працює ОСОБА_1 , на адресу зазначеної установи не надходило жодних постанов державного виконавця щодо звернення стягнення на заробітну плату або інші доходи ОСОБА_1 , а тому накладення арешту на його заробітну плату та пенсію відбулось незаконно, у зв`язку з чим заявник звернувся до суду із даною скаргою.

Головний державний виконавецьВДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябокінь М.В., а такожпредставник заінтересованої особиАТ «ВТБ Банк» до суду не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.Відділом державної виконавчої служби на адресу суду на виконання вимог ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2022 року надіслано копію матеріалів виконавчого провадження № 50907091.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи скарги підтримав, додаткового вказав, що представник також звертався до ВДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із клопотанням про зняття арешту з коштів та зупинення виконавчого провадження, проте вказане звернення залишилось без відповіді.

Дослідивши матеріали скарги та завірені належним чином копії матеріалів ВП №50907091, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Кравчук А.О. від 20 квітня 2016 року було відкрито виконавче провадження №50907091, з примусового виконання виконавчого листа, виданого 04 квітня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва по справі № 755/17534/15-ц на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №1243/15 від 07 вересня 2015 рокупро стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого за усіма правами та обов`язками є АТ «ВТБ Банк») кредитної заборгованості у розмірі 237283, 00 грн. (а.с. 9).

В рамках зазначеного виконавчого провадження 27 січня 2022 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябоконем М.В. винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника, а саме на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім випадків, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (а.с. 10).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання зазначеної постанови, серед іншого було накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Так, відповідно до довідки від 04 лютого 2022 року, виданої АТ «ПриватБанк», рахунок № НОМЕР_1 буввідкритий на ім`я ОСОБА_1 та призначений для отримання пенсійних виплат. Крім того, на вказаний рахунок може бути зарахована будь-яка інша виплата (переказ) (а.с. 13).

В той же як вбачається з відповіді приватного підприємства «Медичні аспекти безпеки дорожнього руху» від 09 лютого 2022 року №22, ОСОБА_1 працюєу зазначеній установі на посаді сестри медичної по випуску водіїв. Його щомісячна заробітна плата дійсно перераховується на рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 12).

Крім того, згідно із виписки по надходженням по картці/рахунку № НОМЕР_1 за період з 25 травня 2021 року по 07 лютого 2022 року, наданої АТ «ПриватБанк», на вказаний рахунок ОСОБА_1 надходили кошти по заробітній платі, виплати з Пенсійного Фонду (пенсія) та одноразова виплата страхового відшкодування СК КРЕДО ТДВ (а.с. 14).

В той же час, як зазначено у вищенаведеній відповіді приватного підприємства «Медичні аспекти безпеки дорожнього руху», до вказаної установи не надходило жодних постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, в рамках виконавчого провадження №50907091, на підставі якої із заробітної плати ОСОБА_1 могло б бути відраховано 20%.

Однак, відповідно до матеріалів виконавчого провадження №50907091, наданого на запит суду, постановоюголовного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Кравчук А.О. від 19 вересня 2017 року та постановою головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) Рябоконя М.В. від 15 вересня 2020 року,було звернено стягнення на заробітну плату боржника - ОСОБА_1 . Зокрема, постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника на користь стягувача у розмірі 20% заробітної плати до виплати загальної суми боргу.

Як вбачається, дані постанови згідно супровідних листів від 19 вересня 2017 року та 15 вересня 2020 рокубули направлені на адресу місця роботи боржника - ПП «Медичні аспекти безпеки дорожнього руху», для виконання.

Також вбачається, що 21 червня 2022 року представник скаржника ОСОБА_2 звернувся до ВДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із клопотанням про зняття арешту з кошів та зупинення виконавчого провадження. Зокрема, серед іншого, просив винести постанову про зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_1 , що знаходиться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ «ПриватБанк» та який використовується для отримання заробітної плати та пенсійних виплат, посилаючись на неможливість накладення арешту на вказаний рахунок з огляду на статус коштів на ньому та неможливість здійснення утримання з рахунку поза межами дозволених законом відрахувань.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі є актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обов`язки і права державного виконавця, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 2 ст. 48 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно із ч. 3 ст. 52 Закону не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Статтею 59 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Частина 5 цієї статті передбачає, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

В той же час, статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікована 23 червня 1992року, заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст.25 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає Законом право громадянина на своєчасне одержання заробітної плати.

Накладення арешту на рахунок боржника, який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав особи.

Крім того, як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» одним із заходів примусового виконання рішень є також звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Як зазначено у правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 квітня 2022 року у справі №756/8815/20, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3)у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів (ч. 1 та 2 статті 68 Закону «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII). За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плата як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Порядок звернення стягнення на заробітну платутакож визначається Законом № 1404-VIII та розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція), у відповідності до яких про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону № 1404-VIII).

Відповідно частини першої статті 70 Закону розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частинами другою та третьою статті 70 Закону № 1404-VIII передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

В той же час, як зазначено у наведеній правовій позицій Великої Палати Верховного Суду, залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату боржника, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання особою будь-яких коштів заробітної плати, як єдиного джерела та порушує його право на отримання винагороди за працю.

Судом встановлено, що в даному випадку в рамках виконавчого провадження №50907091 було винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника у розмірі 20 %, разом з тим матеріали справи не містять доказів отримання постанов підприємством, з яким скаржник перебуває у трудових відносинах, що також підтверджується відповіддю ПП «Медичні аспекти безпеки дорожнього руху» від 09 лютого 2022 року №22 щодо ненадходження постанов державного виконавця, на підставі яких мала б відраховуватись частина доходів скаржника.

Тобто, державним виконавцем не були вчинені всі дії задля звернення стягнення на заробітну плату боржника у розмірі, встановленому законодавством, а тому накладення арешту на рахунок боржника, який призначений для виплати його заробітної плати та пенсії - є незаконним,так як відповідно до положень ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний відсоток відрахування від заробітної плати,що має бути виплачена працівнику, за певних умов не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати.

Тобто фактично накладення арешту на банківський рахунок боржника, який призначений для виплати його заробітної плати та з якої повинноздійснюватись стягнення відповідно до постанов державної виконавчої служби - унеможливлюєотримання особою будь-яких коштів ізсвоєї заробітної плати, як єдиного джерела та порушує її право на отримання винагороди за працю.

Крім того, ст. 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. До таких соціальних виплат належить і пенсія.

Також, відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

У разі накладення арешту на рахунок на який зараховуються лише соціальні виплати, на такі виплати не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №905/361/19 та постанові Верховного суду від 08 липня 2020 року у справі №915/1000/18.

Як вбачається з матеріалів справи, рахунок на який відповідно до постанови державного виконавця від 27 січня 2022 року, було накладено арешт, окрім заробітної плати також зараховувалася і пенсія ОСОБА_1 .

Враховуючи положення закону, вбачається, що виплата та отримання пенсії є правом особи, гарантоване Конституцією України, а отже накладення арешту на грошові кошти, зокрема, серед яких і соціальні виплати - є порушенням такого права, що фактично є незаконним.

Отже, у разі накладення арешту на рахунок на який зараховуються лише соціальні виплати та заробітна плата, на такі виплати не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих отримання пенсійних виплат та виплат заробітної плати на такий рахунок.Також арешт з грошових коштів, які надходили на такий рахунок, може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів соціальних виплат та виплат заробітної плати.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що діючим законодавством надано право державному виконавцю накладати арешт на грошові кошти на рахунок боржника, крім коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, про що державним виконавцем і було зазначено в оспорюваній постанові, а також те, що на момент винесення постанови 27 січня 2022 року державний виконавець не знав та не міг знати, що буде здійснено накладення арешту на кошти боржника зі статусом заробітної плати та пенсійних виплат, відсутні підстави для задоволення скарги в частині визнання протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанови від 27 січня 2022 року та зобов`язання виконавця скасувати постанову про арешт коштів боржника.

Разом з тим, на думку суду, після отримання від скаржника інформації про правову природу коштів на рахунку із наданням відповідних документів на підтвердження їх статусу державний виконавець допустив бездіяльність щодо незняття арешту з коштів, а тому в цій частині слід визнати протиправною бездіяльність державного виконавця.

З урахуванням викладеного, оскільки судом встановлено, що державним виконавцем було допущено бездіяльність щодо зняття арешту з майна, суд,з огляду на норми ст. 451 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) РябоконяМ.В. в частині зобов`язання державного виконавця скасувати арешт із грошових коштів боржника, зокрема, які перебувають на рахунку, відкритого для нарахування заробітної плати та пенсії ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про оплату праці», ст.ст. 260, 353, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябоконя Миколи Володимировича, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «ВТБ Банк» - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябоконя Миколи Володимировича щодо незняття арешту з грошових коштів ОСОБА_1 , які перебувають як заробітна плата та виплати пенсійного фонду на рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «ПриватБанк» ().

Зобов`язати головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябоконя Миколу Володимировича зняти арешт з грошових коштів ОСОБА_1 , які перебувають як заробітна плата та виплати пенсійного фонду на рахунку № НОМЕР_1 ,відкритого в АТ «ПриватБанк» () на ім`я ОСОБА_1 , який накладений на підставі постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябоконя Миколи Володимировича від 27 січня 2022 року в рамках виконавчого провадження №50907091.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Слободянюк