Справа № 550/813/22
Провадження № 2/550/225/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання Байрачної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу №550/813/22 (провадження №2/550/225/22) за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Солонець Тамара Миколаївна; Чутівський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

встановив:

12.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд винести рішення яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, Солонець Т.М. №58656 від 22.12.2021, а також стягнути із відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.12.2021 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Солонець Т.М. вчинений виконавчий напис за №58656щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 37981,36 грн. В подальшому державним виконавцем Чутівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області, Понятенко Ю.В. 17.08.2022 відкрито виконавче провадження №69670370 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. Позивач, суму заборгованості за цим договором не визнає, та зазначає, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не переконався у безспірності заборгованості. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, що є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді від 18.10.2022 відкрито провадження у справі.

Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача, адвокат Ходак В.В. в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 06.12.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила справу слухати без участі представника відповідача. Свою позицію обґрунтувала тим, що 16.08.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» було укладено Кредитний договір №. 13.05.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги №20210513, в тому числі і за вищевказаним Кредитним договором №. У зв`язку з чим, за заявою ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», 22.12.2021 Приватним нотаріусом Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис щодо стягнення заборгованості із позивача на користь відповідача в сумі 37981,36 грн. Відповідач вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом у відповідності до вимог закону та на підставі належних документів стосовно безспірності заборгованості. Щодо стягнення на користь позивача правничої допомоги представник відповідача зазначила, що сума яку прохає стягнути позивач завищена та не підтверджена належними доказами.

Третя особа, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. в судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи, повідомлялася своєчасно та належним чином.

Представник третьої особи, Чутівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. 17.11.2022 через канцелярію суду надійшли письмові пояснення щодо позовної заяви, з викладенням обставин щодо перебування на виконанні виконавчого провадження №69670370 з виконання виконавчого напису нотаріуса за №58656 від 22.12.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в сумі 37981,36 грн.

Оскільки представник відповідача та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, були належним чином повідомлені про судове засідання, але причин неявки суду не повідомили, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без їх участі.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

16.08.2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, шляхом підписання заяви № на отримання кредиту та паспорта кредиту №4101186 (12-15).

Як вбачається із копії вищевказаного договору, він укладався в простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення.

22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис який зареєстрований у нотаріальному реєстрі за №58656 - про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 37981,36 грн (а.с.11).

Даний виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання до Чутівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження за ВП №69670370 від 17.08.2022 (а.с.9).

На підставі вищевказаного виконавчого напису державним виконавцем 18.08.2022 винесено постанову про арешт майна боржника (а.с.10).

Як було зазначено вище, не погоджуючись із виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, Солонець Т.М. №58656, на підставі, якого державним виконавцем, ОСОБА_2 проводиться стягнення грошових коштів з боржника, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Так, при вчиненні вказаної нотаріальної дії нотаріус керувався ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі за текстом - Перелік).

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі за текстом - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» є нотаріальною дією.

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі за текстом - Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку.

При цьому, цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення.

З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного.

Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд вважає обґрунтованими посилання позивача про те, що станом на момент вчинення нотаріусом зазначеного виконавчого напису, стягувачем на надано належних та достатніх документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а так само і документів, які б обґрунтовували розмір заборгованості божника, оскільки жодних доказів з цього приводу, ні відповідачем ні приватним нотаріусом Солонець Т.М., до суду не надано.

В матеріалах справи відсутні докази того, що при вчиненні напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Суд вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які розрахунки вказаної у виконавчому написі заборгованості ОСОБА_1 .

Крім того, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги, що судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів того, що дійсно позивачу направлялась претензія з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не витребував від стягувача додаткових документів, вчинив виконавчий напис у порушення норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Таким чином, зважаючи, що позивач виконав всі передбачені процесуальним законом вимоги щодо надання доказів, суд не може відмовляти у задоволенні позову з підстав ненадання позивачем доказів на доведення своїх позовних вимог, оскільки позивач не може довести ту обставину, існування якої він заперечує. В той же час, суд враховує, що оскільки оспорюваний виконавчий напис видавався нотаріусом на підставі документів, наданих відповідачем, останній мав реальну можливість надати їх до суду з метою доведення безпідставності позовних вимог позивача.

Інші докази, які б підтверджували, що нотаріус дійсно належним чином переконався у безспірності розміру зазначених сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, в матеріалах даної цивільної справи відсутні.

Ураховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З огляду на те, що позивач при пред`явленні позову та заяви про забезпечення позову, сплатив судовий збір на загальну суму 1488,60 грн, що підтверджується квитанцією №3775-1790-1697-3395 від 05.10.2022 (а.с.8) та квитанцією №9972-5807-0550-6747 від 05.10.2022 (а.с.45), суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача вищезазначену суму судового збору.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 - ч. 6 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат позивача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, його представником - адвокатом Ходак В.В. до суду надані:

- ордер серії АВ №1048973 від 05.10.2022;

- копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000416 від 16.01.2019;

- копія договору від 04.10.2022 №238-2 про надання правничої допомоги, укладений між адвокатом Ходак В.В. та Ляскало Б.Ю., згідно п. 4.1. якого, вартість юридичних послуг (гонорар адвоката) становить 15000,00 грн;

- квитанція №0.0..1 від 04.10.2022 про оплату юридичних послуг Ляскалом Б.Ю. за договором №238-2 від 04.10.2022 про надання правової допомоги;

- заключна виписка з банку а рахунком ОСОБА_3 за період з 05.10.2022 по 05.10.2022.

За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Отже, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження їх відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Суд, з огляду на умови Договору про надання правничої допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом, враховуючи, зокрема підготовку, формування та подачу до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову, дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу на суму 15000,00 грн, підтверджені матеріалами справи та реально понесені позивачем ОСОБА_1 (а.с.37-41).

Щодо посилань відповідача на відсутність детального опису послуг із зазначенням витраченого часу, суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача - адвокатом, а отже є визначеним.

Суд також зазначає, що доводи відповідача про неспівмірність витрат на правничу допомогу, а також відсутність у матеріалах справи належних доказів підтвердження оплати гонорара адвоката, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються наявними у справі доказами. Також, суд зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, був зазначений позивачем у самій позовній заяві.

У постанові Верховного Суду від 28.12.2020 по справі №640/18402/19 зроблено висновок про те, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованій сумі не змінюється від обсягу послуг та, витраченого адвокатом, часу, а отже є визначеним. Тому у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару, детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги, не потрібен.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції, Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено повністю, а витрати на професійну правничу допомогу суд вважає реальними, розумними за ціною та доведеними, то згідно з положеннями п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню вказані вище витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Керуючись статтями 12, 81, 82, 133, 141, 223, 259, 264-265, 268, ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Солонець Тамара Миколаївна; Чутівський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис №58656, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Слонець Тамарою Миколаївною 22.12.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 37981,36 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 1488 (одну тисячу чотириста вісімдесят вісім) грн 60 коп судового збору та 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача адвокат Ходак Владислав Володимирович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії ВН №000416 від 24.01.2019, адреса м. Київ Солом`янська площа, 2 оф.102А, п/і 03035.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30 м. Київ, п/і 01032, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Чутівський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), адреса: вул. Набережна, буд. 15 смт Чутове Полтавської області, п/і 38800, .

Суддя С. А. Оболєнська