Провадження №: 2-зз/755/45/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" грудня 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Марфіної Н. В.,

За участі секретаря Булгакової Є. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_1 про скасування заходу забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

24 жовтня 2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про скасування заходу забезпечення позову, а саме зняти арешт з 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності є власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 . Вказує, що 01 березня 2002 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби м. Києва була винесена постанова про арешт квартири АДРЕСА_2 , виконавче провадження №123/4. Арешт було накладено в забезпечення позову при розгляді Дніпровським районним судом міста Києва справи №2-553/03. У зв`язку з чим, 20.10.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського ВДВС у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) з проханням про зняття арешту на вищевказану зазначену квартиру, але отримала відповідь, що перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень за пошуком боржника встановлено, що виконавчі документи відносно позивачки на виконання у відділі не перебувають.

Сторони в судове засідання не з`вились, повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази та наведені ОСОБА_1 підстави для скасування заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 набула право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 на підставі Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року.

Згідно листа, Дніпровський відділ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомило, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що документи відносно ОСОБА_1 на виконанні у відділі не перебувають. Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкти нерухомого майна, наявний запис про арешт нерухомого майна №1357801, а саме квартири АДРЕСА_2 на підставі постанови 123/4 від 01.03.2022 року виданою виконавчою службою. Перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень не вдалося ідентифікувати на підставі якого виконавчого документу накладено арешт на майно, оскільки за 2002 рік в АСВП відсутня інформація.

Факт накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкти нерухомого майна, згідно вказаного витягу, 06.10.2004 року за №1357801 державним реєстратором: Десята київська нотаріальна контора зареєстровано арешт на кв. АДРЕСА_2 , підстава обтяження: постанова ВП №123/4 від 01.03.2002 року виданої виконавчої служби. (а. с. 7)

Крім того, згідно Вказаного витягу, 07.10.2004 року за №1362940 Десятою київською державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт на 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 на підставі постанови № 563/4 від 03.06.2003 року виданої виконавчою службою.

Звертаючись з даною заявою, ОСОБА_1 просила скасувати заходи забезпечення позову, вжитті ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва у справі №2-553/03, а саме, зняти арешт з 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Згідно матеріалів справи, 21.12.2022 року на адресу суду надійшла відповідь від відділу архівної роботи в Дніпровського районного суду міста Києва, із зазначенням про те. що матеріали цивільної справи №2-133/2004 року знищенні із закінченням терміну зберігання, та надіслано збережені процесуальні документи зі справи.

Так, згідно ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2003 року у справі №2-553/03 (надалі номер справи змінено на 2-133/2004 у зв`язку з проведенням перереєстрації справи), накладено арешт на майно, тобто заборонено відчужувати 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_2 . (а. с. 20-21)

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2004 року у справі №2-133/2004, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у місті Києві, ОСОБА_2 , третя особа: Спеціалізоване підприємство «Укрспецюст» про визнання публічних торгів з реалізації нерухомого майна недійсними - відмовлено.

Як вбачається з мотивувальної частини судового рішення (в перекладі на Державну мову) стор. 2 абз. 7 рішення: «Копію постанови державного виконавця від 01.03.2002 року про арешт 1/3 частини квартири, яка належить позивачу вона не отримувала, тому не мала змоги його оскаржити»; стор. 3 абз. 2 рішення: «За запитом БТІ було встановлено, що позивачу на праві власності належить 1/3 частини квартири. 01.03.2002 року було винесено постанову про арешт квартир та копію його направлені в БТІ, нотаріальну контору і ОСОБА_1 »

Таким чином, слід дійти висновку, що арешт на квартиру АДРЕСА_2 , який заявник просить зняти, було зареєстроване 06.10.2004 року за №1357801 державним реєстратором Десятої київської нотаріальної контори, на підставі постанови ВП №123/4 від 01.03.2002 року виданої виконавчою службою, тобто, арешт, який ОСОБА_1 просить зняти було накладено до постановлення ухвали суду від 29 травня 2003 року.

Вказане також підтверджується встановленими обставинами в ухвалі Апеляційного суду міста Києва від 27 жовтня 2004 року у справі №22-5721/2004 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2004 року в справі за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у місті Києві, ОСОБА_2 , третя особа: Спеціалізоване підприємство «Укрспецюст» про визнання публічних торгів з реалізації нерухомого майна недійсними.

Як встановлено в мотивувальній частині Ухвали суду: «Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2001 року поновлений строк для прийняття спадщини і визнано право за ОСОБА_3 на гроші в сумі 10800,00 грн., які були за рішенням суду від 26 травня 2001 року стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 .. Вказане рішення позивачкою ОСОБА_1 не оскаржувалось.

14 листопада 2001 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення суду від 04 жовтня 2001 року, ОСОБА_1 наданий термін до 21 листопада 2001 року для добровільного виконання рішення.

Рішення ОСОБА_1 добровільно виконано не було, у зв`язку з чим державним виконавцем була перевірена наявність майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення, встановлена відсутність такого майна за місцем проживання боржника, що підтверджується актом від 24 грудня 2001 року, складеним у присутності ОСОБА_1 та підписаний нею.

В ході виконання рішення суду встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири по АДРЕСА_3 . 01 березня 2002 року державним виконавцем винесена постанова про арешт вказаного майна. Копія постанови направлена позивачці 11 березня 2002 року».

Також, вказаними судовими рішеннями встановлено і дату звернення позички ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у місті Києві, ОСОБА_2 , третя особа: Спеціалізоване підприємство «Укрспецюст» про визнання публічних торгів з реалізації нерухомого майна недійсними до суду а саме січень 2003 року.

У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, як зазначено у п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 7, 8 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

За наведених обставин, встановивши, що арешт, який просить скасувати ОСОБА_1 було накладено на підставі постанови виконавчої служби в межах виконавчого провадження, суд приходить до висновку що заява ОСОБА_1 про скасування заходу забезпечення позову, поданої в межах розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у місті Києві, ОСОБА_2 , третя особа: Спеціалізоване підприємство «Укрспецюст» про визнання публічних торгів з реалізації нерухомого майна недійсними є необгрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходу забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 30.12.2022 року.

С у д д я