Справа № 127/4826/22
Провадження № 22-ц/801/2028/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,
суддів Стадника І. М., Сопруна В. В.,
учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Олійник Андрій Михайлович, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Антонюка В. В. в залі суду м. Вінниця в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб,
у цивільній справі № 127/4826/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив:
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2011 року по 2018 рік, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2018 розірвано.
Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_2 .
Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, спільний син проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не бажає надавати допомогу на утримання сина, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не цікавиться дитиною.
Позивач зазначає, що вона проходить військову службу за контрактом, отримує грошове забезпечення, проте коштів на утримання дитини не вистачає, оскільки винаймає однокімнатну квартиру, щомісячний платіж складає 6 000 грн, без урахування комунальних платежів, дитина відвідує спортивний гурток «Карате», вартість якого становить 800 грн, крім того, дитина навчається в третьому класі та відвідує групу продовженого дня, яка є платною і становить 1 500 грн в місяць. Також син відвідує англійську школу «Flash», яка також є платною, де вартість навчання становить 3 500 грн. в місяць.
Інших осіб на утриманні у відповідача немає, він працездатний, проте працює не офіційно в мережі меблевих салонів «Ясен», майстром меблів, щомісячний дохід відповідача складає 30 000 грн.
У зв`язку із складним матеріальним станом позивач звернулась до суду з цим позовом, в якому просила стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
Вирішено питання про судові витрати у справі. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем наведено обставини щодо ухилення відповідача від добровільного надання матеріальної допомоги на утримання дитини, тому з урахуванням обставин встановлених судом та обставин, які визначені статтею 182 СК України, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Олійник А. М., подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що таке рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є незаконним і необґрунтованим, відтак просить його скасувати та постановити нове, яким частково задовольнити вимоги ОСОБА_1 та стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.02.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

Основні доводи апеляційної скарги полягають в тому, що Вінницьким міським судом не було повідомлено відповідача про розгляд справи, тому фактично, справа розглядалась лише на підставі доводів, що зазначені у позовній заяві ОСОБА_1 . Разом з тим, позивач в позовній заяві зазначила, що відповідач працює в мережі меблевих салонів «Ясен», майстром меблів та отримує щомісячний дохід в розмірі 30 000 грн. Однак на підтвердження вказаних обставин до позовної заяви не було долучено жодного доказу. Вказує, що така інформація є такою, що не відповідає дійсності, оскільки відповідач не працював та не працює на даний час у вищевказаному меблевому салоні. Крім того, він не отримує дохід в розмірі 30 000 грн на місяць та на сьогоднішній день офіційно непрацевлаштований. Вказує, що відповідно до сайту https://index.minfin.com.ua//, середня заробітна плата по Вінницькому регіону становить 12 555 грн. Таким чином, 1/4 від такого доходу становить 3 138,75 грн. У свою чергу відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 4 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Також не зверталася до суду з клопотанням про продовження строку для подання відзиву на апеляційну скаргу. А згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частинами першою та другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає частково.
Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.10.2012 (а.с.8).
Відповідно до довідки за місцем реєстрації та дислокації військової частини НОМЕР_2 від 10.11.2021 року за №1120, неповнолітня дитина ОСОБА_2 зареєстрований разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).
Отже, син ОСОБА_2 проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні.
Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною першою статті 141 СК України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини передбачено статтею 183 СК України.
Частиною першою статті 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Позивач просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років із з 01 січня 2022 року установлено в розмірі 2 618 гривень, з 01 липня 2022 року 2 744 гривні, а з 01 грудня 2022 року відповідно 2 833 гривні.
У пункті 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до частини першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Отже, за змістом вказаних норм права, при вирішенні вимог щодо стягнення аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача.
Відповідно до вимог частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд першої інстанції, виходячи з положень статей 180, 184 СК України дійшов правильного висновку про наявність у відповідача обов`язку щодо сплати аліментів на неповнолітню дитину.
З таким висновком погоджується апеляційний суд.
Визначаючи розмір аліментів на сина в розмірі 8 000,00 грн, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є здоровою, працездатного віку особою, працевлаштованим, який отримує стабільний дохід та встановив, що ОСОБА_1 може надавати матеріальну допомогу саме у такому розмірі.
Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( стаття 76 ЦПК України).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач не приймав участі в розгляді справи, не надавав своїх заперечень на позов.
Разом з тим, позивач в позовній заяві зазначила, що відповідач працює в мережі меблевих салонів «Ясен», майстром меблів та отримує щомісячний дохід в розмірі 30 000 грн. Однак на підтвердження вказаних обставин до позовної заяви не було долучено жодного доказу.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що він на даний час офіційно непрацевлаштований. У свою чергу відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 4 000 грн.
Визначаючи розмір аліментів суд не з`ясував питання фактичного розміру доходу відповідача на час розгляду справи, обмежившись посиланням на можливість сплачувати ним аліменти в розмірі 8 000 грн.
Усупереч вимогам статті 81 ЦПК України доказів того, що відповідач отримує дохід, який є достатнім для сплати аліментів у визначеному розмірі на дитину, позивачем не надано.
Посилання позивача на те, що відповідач матеріально забезпечений, отримує дохід, який є достатнім для сплати аліментів у визначеному судом розмірі не підтверджено належними та допустимими доказами.
Відтак визначений судом першої інстанції розмір аліментів на неповнолітнього сина є завищеним.
Суд наголошує, що відповідно до норм СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, покладено на обох батьків.
З урахуванням наведеного, положень статей 180, 182 СК України та принципів розумності й справедливості, зважаючи на необхідність належного матеріального забезпечення дитини обома батьками, розмір присуджених до стягнення з відповідача аліментів на сина ОСОБА_2 , слід зменшити до 4 000,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 21.02.2022 і до досягнення дитиною повноліття.
Апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права відповідно до пунктів 2, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення та ухвалення апеляційним судом нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі про стягнення аліментів, ціна позову у якій, з огляду на розмір аліментів за шість місяців (пункт 3 частини першої статті 176 ЦПК України), становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень пунктів першого та третього частини шостої статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Олійник Андрій Михайлович, задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2022 року змінити в частині розміру стягнених аліментів.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.02.2022 і до досягнення дитиною повноліття.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. М. Стадник

В. В. Сопрун