Справа № 700/793/22
Провадження № 2/700/289/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року

Лисянський районний суд Черкаської області одноособово в складі головуючого-судді Пічкура С.Д. розглянувши в залі суду, в порядку спрощеного провадження в смт. Лисянка цивільну справу №700/793/22 провадження №2/700/289/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та 3 % річних,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на його користь інфляційних збитків у сумі 68474,42 гривень та 3% річних -143034,00 гривень, а всього -82505,42 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що заочним рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 18.01.2022 року справа №700/500/21 провадження №2/700/12/22 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення помилково перерахованих коштів. Стягнуто із ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 суму у розмірі 155900 грн. (сто п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот гривень) помилково перерахованих коштів. Позивач зазначає, що на момент звернення до суду з даним позовом кошти не погашені, рішення суду не виконано, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, за період з 27.05.2019 по 21.11.2022 року, інфляційні втрати за вказаний період становлять 68474,42 грн., три відсотки річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за вказаний період становить 14031,00 грн., разом 82505,42 грн.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 23.11.2022 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Відповідач про судовий розгляд повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 18.01.2022 року справа №700/500/21 провадження №2/700/12/22 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення помилково перерахованих коштів. Було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 155900 грн помилково перераховані кошти.

Однак, відповідач ОСОБА_2 не виконав вказане рішення суду вчасно, а отже допустив прострочення грошового зобов`язання.

Невиконання судового рішення та грошових зобов`язань є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Після постановлення судом рішення про стягнення з відповідача заборгованості, відповідач її не сплатив.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові

Правовий аналіз положень ст.ст. 612, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення помилково перерахованих коштів, яке боржник не виконав, не припиняє відповідальності сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за час прострочення.

Відповідно до розрахунку наданого представником позивача, у зв`язку із несвоєчасно сплатою заборгованості у порядку ст.625 ЦК України нарахував 3% річних за період 27.05.2019 по 21.11.2022 у сумі 14031, 00 гривень та інфляційні втрати у розмірі 68474,42 гривень.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Адже інфляційні та річні не є додатковими вимогами в розумінніст.266 ЦК України.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року в справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).

Згідно розрахунку інфляційні збитки становлять суму в розмірі 68474, 42 грн, а три проценти річних становлять суму в розмірі 14031, 00 грн. Разом 82505,42 грн.

Суд приймає даний розрахунок та вважає його обґрунтованим. Відповідачем розрахунок не спростовано, контррозрахунку не надано.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За наведених вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити та стягнути ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість у розмірі 14031,00 гривень по сплаті 3% річних, нарахованих за період з 27.05.2019 по 21.11.2022 року за несвоєчасне повернення помилково перерахованих коштів, та нараховані на суму боргу інфляційні втрати за період з 27.05.2019 по 21.11.2022 року у розмірі 68474,42 гривень.

Крім того, враховуючи, що позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд дійшов висновку про те, що судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду слід стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 998,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,89,141, 223, 247, 258-296 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та 3 % річних задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 інфляційних збитків у суму 68474 (шістдесят вісім тисяч чотириста сімдесят чотирі) гривень 42 копійки та 3% річних 14031 (чотирнадцять тисяч тридцять одна) гривня 00 копійок, а всього: 82505 (вісімдесят дві тисячі п`ятсот п`ять) гривень 42 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у сумі 998 (дев`ятсот дев`яносто) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. Д. Пічкур