Справа № 541/1872/22
Номер провадження 2/541/712/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 грудня 2022 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2022р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та зняття відповідача з реєстрації місця проживання в цьому будинку.

Ухвалою суду від 24.08.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

22.09.2022р. підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

12.10.2022р. позивачка звернулась до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування серії НСА578699, НСА578700 від 18.08.2022 року за реєстровим №813, виданий приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Гриб Юлією Миколаївною. У вказаному житловому будинку зареєстрований та проживає її вітчим ОСОБА_2 . Проживання разом з ним в одному будинку стало зовсім нестерпним. Відповідач часто провокує та влаштовує сварки, принижує її та її матір. Неодноразово перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчиняв насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні нецензурною лексикою та погроз фізичною розправою, в наслідок чого могла бути завдана психологічна шкода здоров`ю. В утриманні будинку, його ремонті, оплаті послуг за електроенергію та газ, відповідач участі не приймає, чим завдає їм значних матеріальних збитків. Неодноразово пропонувала відповідачу виселитися з будинку, та надати сім`ї спокій, також пропонувала відповідачу знайти собі нове житло та виселитися, але він на її прохання не реагує. Добровільно звільнити приміщення відповідач не бажає, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду, оскільки своїми діями відповідач створює їй перешкоди в користуванні будинком. Самоправно займаючи будинок, перебуваючи в ньому без достатніх правових підстав, він перешкоджає їй та родині користуватися власністю, не бажає звільнити будинок на її вимогу. Просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

До початку розгляду справи від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач, сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Тому суд у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 18.08.2022 року за реєстровим №813, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Гриб Юлією Миколаївною, та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №307724110 від 18.08.2022 (а.с. 14-17).

Як вбачається з матеріалів справи, в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований також відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади, виданого відділом реєстрації виконавчого комітету Миргородської міської ради від 28.07.2022 року (а.с.9).

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач без поважних причин понад один рік не проживає за зареєстрованим місцем проживання та втратив інтерес до права користування житлом. Матеріали справи не містять наявних обставин, які б дали право визнати відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Так, позивачкою зазначено у позові, що навпаки відповідач проживає у спірному будинку, та при цьому часто влаштовує та провокує сварки, не бажає виселитися з будинку добровільно.

Враховуючи, те, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин не проживання за адресою такого житлового приміщення, то в задоволенні позову необхідно відмовити.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в заявлених ним межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,76,141, 206, 263-265, 280-281 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт. Ківшарівка, Куп`янськ, Харківська область, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: О. М. Дністрян