ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 липня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/3046/19

Головуючий у першій інстанції Ковальова Т.Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/723/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1

Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Особа, яка подала апеляційні скарги: ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 лютого 2022 року та на додаткове рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 травня 2022 року у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації за завдану шкоду (суддя Ковальова Т.Г.), рішення ухвалено 07.02.2022 у м. Ніжині Чернігівської області об 13 год 14 хв, додаткове рішення ухвалено 20.05.2022 у Ніжині Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом про виділення в натурі 1/12 частини в житловому будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позов мотивовано тим, що вона є власником зазначеної частини будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2018 і це житло є для неї єдиним. Інші співвласники, відповідачі у справі, чинять їй перешкоди у користуванні майном, тому вона вимушена звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.11.2021 позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

У липні 2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись з зустрічним позовом про припинення права власності ОСОБА_1 на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання права власності за ОСОБА_3 на належну відповідачці 1/12 частину зазначеного житлового будинку; виплату ОСОБА_1 з депозитного рахунку суду грошової компенсації вартості її частки у спільному майні; стягнення з відповідачки на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_3 грошової компенсації за завдану матеріальну шкоду в загальній сумі 209 700,00 грн за проведення демонтажу обладнань та матеріалів у будинку та вивезення хатніх речей, як спільного спадкового майна.

В подальшому просили залишити усі позовні вимоги без розгляду, крім вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь грошової компенсації вартості матеріальної шкоди, завданої демонтажем обладнання та матеріалів, які були встановлені у житловому будинку в сумі 79 259,00 грн. Посилаючись на висновок судової будівельно-технічної експертизи від 10.09.2019 № С-800 вказували на те, що вони також є співвласниками спірного будинку. ОСОБА_1 не надавала їм доступу до будинку і за час свого проживання вона демонтувала двері, ванну, котел, газову плиту, чим спричинила матеріальну шкоду.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.11.2021 позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_1 грошової компенсації за вивезення хатніх речей, як спільного спадкового майна, припинення власності ОСОБА_1 на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , визнання права власності за ОСОБА_3 на належну ОСОБА_1 1/12 частину будинку зі сплатою грошової компенсації вартості її частки у спільному майні на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України залишені без розгляду.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 лютого 2022 року у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості матеріальної шкоди, завданої демонтажем обладнання та матеріалів, які були встановлені у житловому будинку в сумі 79 259,00 грн відмовлено. Рішення мотивовано тим, що позивачі за зустрічним позовом заявили вимогу у контексті застосування ст. 1166 ЦК України, що не регулює виниклі між сторонами спірні правовідносини, тобто, вони обрали неналежний спосіб захисту своїх прав. Не довели протиправної поведінки зі сторони відповідачки та причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками та наявність таких збитків.

Додатковим рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 травня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 13 224,40 грн витрат на професійну правничу допомогу, по 6 612,20 грн з кожного. Суд виходив з того, що ОСОБА_1 надала докази на підтвердження того, що між нею та адвокатом Аніщенко О.Г. був укладений договір про надання правничої допомоги з визначенням об`єму роботи та наданими послугами і врахувавши принципи співмірності та розумності судових витрат дійшов висновку про необхідність їх стягнення.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_2 просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення зустрічних позовних вимог. Скарга мотивована тим, що позивачі обрали вірний спосіб захисту своїх прав. Суд залишив поза увагою той факт, що ОСОБА_1 не заперечувала, що здійснила демонтаж обладнання будинку. Вважає, що саме ОСОБА_1 повинна була довести своє право власності на демонтоване обладнання. Оскільки ОСОБА_1 навмисно демонтувала обладнання будинку, вона своїми діями завдала матеріальну шкоду іншим співвласникам, а це свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду ОСОБА_2 просить його змінити, зменшивши суму стягнення витрат на правничу допомогу до 3 000 грн. Скарга мотивована тим, що дійшовши висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу адвоката, суд не врахував, що позивачка за первісним позовом зловживала своїми процесуальними правами: затягувала розгляд справи звертаючись до суду з заявами про відкладення розгляду справи, подаючи клопотання про призначення експертизи та залишенням позовної заяви без розгляду.

Відзиви на апеляційні скарги учасниками справи не подавались.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення та додаткове рішення суду першої інстанції відповідають, виходячи з наступного.

Встановлено, що 15.11.1986 ОСОБА_5 і ОСОБА_2 уклали шлюб.

22.11.1999 ОСОБА_5 придбав житловий будинок АДРЕСА_1 .

31.08.2001 шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 був розірваний.

08.09.2006 зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 (а. с. 175).

Згідно з договором дарування від 10.10.2007 ОСОБА_5 подарував ОСОБА_1 1/2 частину спірного житлового будинку (а. с. 178-179).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.06.2018 у справі № 740/1157/17 визнано будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_5 , визнано недійсним договір дарування частки будинку, посвідчений приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Зеленським В.В. 10.10.2007, зареєстрований в реєстрі за № 1989, укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 , визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку цього житлового будинку. Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 11.09.2018 вказане рішення суду залишено без змін (а. с. 44-53).

Таким чином, співвласниками спірного житлового будинку у даній справі є: ОСОБА_1 , право власності на 1/12 частину якого оформлено на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2018 (а. с. 181), ОСОБА_3 , право власності на 5/12 частин якого оформлено на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.11.2018 (а. с. 43), ОСОБА_2 , право власності на 1/2 частину якого оформлено на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.06.2018 (а. с. 44-47).

В обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог про стягнення грошової компенсації вартості матеріальної шкоди, завданої демонтажем обладнання та матеріалів, які були встановлені у житловому будинку позивачі надали суду висновок Ніжинського ВП ГУНП від 29.12.2018, копію заяви ОСОБА_2 від 29.01.2019, адресовану начальнику Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, з яких вбачається, що між сторонами фактично виник спір з приводу майна, що знаходилось у спірному будинку, належному їм на праві часткової власності.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 10.09.2019 № С-800, наданого суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок демонтажу обладнання та матеріалів, які були встановлені у житловому будинку АДРЕСА_1 з урахуванням їх фізичного зносу, станом на час проведення дослідження становить 79 259,00 грн (а. с. 79-87).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

З огляду на зазначене вище, апеляційний суд погоджується з висновками суду про те, що надані ОСОБА_2 і ОСОБА_3 докази доводять лише факт демонтажу обладнання і матеріалів, які були встановлені у житловому будинку та не доводять факту спричинення їм шкоди діями ОСОБА_1 , також, є вірним висновок суду про те, що не доведено розміру таких збитків, оскільки відсутні відомості про придбання вказаних речей саме позивачами.

Доводи апеляційної скарги про те, що вони довели факт заподіяння відповідачкою ним шкоди та наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, не підтверджені належними доказами та ґрунтуються на припущеннях, а тому, до уваги судом не беруться.

Посилання у скарзі на частину 2 статтю 5 ЦПК України, якою передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону, колегія суддів не враховує, так як вважає, що фактично між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкового майна з урахуванням розміру часток усіх співвласників будинку, а вони заявили вимогу в контексті застосування статті 1166 ЦК України, яка не регулює виниклі між ними правовідносини.

Колегія суддів погоджується з тим, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 обрали неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки, дії одного співвласника будинку з приводу розпорядження майном будинку не можуть ототожнюватися із заподіянням шкоди одним співвласником іншим співвласникам, оскільки ці взаємовідносини не виникають з приводу заподіяння майнової шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Що стосується ухваленого судом додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 13 224,40 грн витрат на професійну правничу допомогу, то апеляційний суд не знаходить підстав для його скасування або зміни зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару, підстави для зміни гонорару, порядок його сплати, умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також, стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Із матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 і адвокатом Аніщенко О.Г. 04.10.2019 був укладений договір про надання правової допомоги (а. с. 59-60 т. 1), також, договір був укладений 15.06.2020 (а. с. 210-212 т.1), відповідно до умов якого розмір гонорару становить 15 000,00 грн (вивчення наданих документів, консультації по справі, складання документів по суті справи, інших процесуальних документів, заяв та пояснень, участь у розгляді справи у суді першої інстанції) 80 % від суми гонорару у суді першої інстанції за 20% участь у розгляді справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з актом про надання правової допомоги та розрахунок гонорару адвоката від 07.01.2022 загальна вартість наданих адвокатом послуг правової допомоги становить 13 224,40 грн (а. с. 213 т. 1).

Матеріали справи свідчать, що підготовче судове засідання, призначене на 04.10.2019, було відкладено на 10.01.2020 у зв`язку з клопотанням представника ОСОБА_1 адвоката Аніщенка О.Г. для надання можливості підготувати відзив на зустрічну позовну заяву, подану ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а. с. 63-65 т. 1). 10.01.2020 розгляд справи не відбувся, оскільки представник ОСОБА_2 і ОСОБА_3 адвокат Гринь Л.В. подала суду заяву про відкладення підготовчого засідання, просила дати час для підготовки до розгляду даної справи та отримання висновку експерта про вартість спірного будинку у паперовому вигляді (а. с. 75, 76 т.1). Наступний розгляд справи був призначений на 12.03.2020.

12.03.2020 розгляд справи не відбувся у зв`язку з поданням заяв від обох сторін про відкладення розгляду справи для надання часу ознайомитись з висновком експертизи (а. с. 97, 99, 100 т. 1). Наступний розгляд справи був призначений на 02.06.2020.

02.06.2020 адвокат Аніщенко О.Г. подав заяву, в якій просив відкласти судове засідання, обґрунтувавши своє клопотання тим, що сторони мають намір вирішити спір шляхом укладення мирової угоди та їм потрібен час для завершення переговорної процедури та складання необхідних документів. Розгляд підготовчого засідання був відкладений на 28.08.2020 (а. с. 101, 103 т. 1).

28.08.2020 адвокат Аніщенко О.Г. подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі та участі його довірителя з причин карантинних заходів, крім того, просив призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу, про що ОСОБА_1 заявляла у позовній заяві (а. с. 107 т.1).

Адвокат Гринь Л.В. також подала заяву, в якій підтримала вказане клопотання, розгляд справи просила проводити без її участі та участі її довірителів (а. с. 108 т. 1).

Судова будівельно-технічна експертиза 28.08.2020 була призначена судом, проте, проведена вона не була у зв`язку з її не оплатою ОСОБА_1 .

Наступний розгляд справи мав відбутись 16.02.2021, проте, за заявою адвоката Гринь Л.В. він не відбувся через її хворобу, наступне підготовче засідання було відкладено на 05.03.2021 (а. с. 133, 134 т. 1), яке також проведено не було з тієї ж підстави. Наступне підготовче засідання суд відклав на 22.04.2021 (а. с. 135, 136 т. 1).

22.04.2021 розгляд справи не відбувся з причин подання адвокатом Аніщенко О.Г. заяви про відкладення для вивчення уточнених позовних вимог за зустрічним позовом та складання документів по суті справи і підготовки відзиву. Наступне підготовче засідання було відкладено на 04.06.2021 (а. с. 140, 141 т.1).

04.06.2021 розгляд справи не відбувся у зв`язку з поданою ОСОБА_6 заявою про відкладення з причин його хвороби. Розгляд справи був відкладений на 26.08.2021 (а. с. 145-147 т. 1).

26.08.2021 розгляд справи не відбувся та був відкладений на 25.10.2021. Підставою відкладення стала заява ОСОБА_7 , в якій вона повідомила суд, що перебуває на лікарняному (а. с. 156, 157 т. 1).

25.10.2021 розгляд справи не відбувся у зв`язку з поданням від обох сторін заяв. В своїй заяві адвокат Гринь Л.В. просила розглянути справу без її участі, одночасно вона зазначила, що не має наміру укладати мирову угоду. Адвокат Аніщенко О.Г. в заяві вказав, що має ознаки захворювання ГРВІ, тому в судове засідання з`явитись не може (а. с. 158-161 т.1). Наступною датою судового засідання було визначено 24.11.2021.

24.11.2021 в судовому засіданні адвокат Аніщенко О.Г. просив залишити без розгляду позов ОСОБА_1 про виділ частки в натурі з будинку, вказавши, що це їх право та, оскільки, адвокат Гринь Л.В. також просила залишити без розгляду частину зустрічних позовних вимог, після чого, залишилась на розгляді одна вимога про стягнення грошової компенсації вартості матеріальної шкоди, завданої демонтажем обладнання та матеріалів, просив відкласти розгляд справи для підготовки та вивчення цих матеріалів.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України).

Права та обов`язки учасників визначені в ст. ст. 43, 49 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу відповідає нормам закону, оскільки, не можна, в даному випадку, визнати, що ОСОБА_1 зловживала своїми процесуальними правами. Адвокат неодноразово звертався до суду з заявами про відкладення розгляду справи, проте, це було викликано поважними та об`єктивними причинами. Та обставина, що експертиза була призначена, але не була проведена у зв`язку з її не оплатою ОСОБА_1 також, не можна вважати, що остання діяла недобросовісно, оскільки, вона просила її призначити в порядку подання доказів в обґрунтування своїх вимог. Крім того як позивачка за первісним позовом, так і позивачі за зустрічним позовом, користуючись своїми процесуальними правами, просили залишити без розгляду свої позовні вимоги, що стосуються 1/12 частини житлового будинку, належних ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 в процесі розгляду справи здійснювала свої права і обов`язки відповідно до закону, її дії не суперечили завданню цивільного судочинства.

З огляду на зазначене, вона, як учасник справи, має право на відшкодування понесених нею судових витрат у вигляді правової допомоги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому до уваги колегією суддів не сприймаються.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 лютого 2022 року та додаткове рішення цього суду від 20 травня 2022 року скасуванню або зміні не підлягають.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 лютого 2022 року та додаткове рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: