Справа № 486/1726/21
Провадження № 2/486/177/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої звернулась ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Рихальська Олена Вікторівна про визнання права власності на спадкове майно,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Рихальська О.В.,

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Рихальська О.В. про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Южноукраїнськ.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 ОСОБА_5 , після смерті якого на усе належне спадкодавцеві майно (об`єм спадкової маси позивачеві невідомий). Визначений строк для прийняття спадщини ОСОБА_1 було пропущено з поважних причин. В їх сім`ї з дитинства була напружена обстановка, батько зловживав алкоголем, її вихованням займалась бабуся по лінії батька ОСОБА_6 , у якої вона проживала за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла та залишила заповіт, згідно якого усе майно заповіла онуці ОСОБА_1 . Останні роки бабуся знаходилась на її утриманні. З батьком вона майже не спілкувалась. ОСОБА_1 останні декілька років працює та проживає у Германії у м. Крефельд, де нею укладено шлюб. Її батько проживав із жінкою та її дочкою від іншого шлюбу, які з нею відносин не підтримували та не повідомили про смерть батька. Зазначає, що зверталась до приватного нотаріуса Рихальської О.В. із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено в усному порядку.

04 січня 2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній зазначив, що позивачем не доведено доказами факт свого постійного проживання та шлюбу за межами території України, на яку остання посилається, як на факт поважності пропуску строку для прийняття спадщини. Позивач в позовній заяві зазначила, що не спілкувалась із батьком. Законодавством не передбачено обов`язок відповідача повідомляти позивача про смерть батька. Померлий за життя склав заповіт, яким все майно заповів відповідачу ОСОБА_3 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 . Догляд за бабусею та отримання заповіту на її майно не стосується предмету даної справи. Просить відмовити в задоволенні позову.

24 січня 2022 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання вказує, що відповідачем невірно трактується інформація, зазначена у позовній заяві, адже позивачка звертається не з позовом про призначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , а з метою визнання права власності на спадкове майно. Обставини, які заявляються в позові щодо не проживання позивача на момент смерті батька на території України є фактичними обставинами справи, а не підставою для продовження строку для прийняття спадщини, адже такі вимоги у позові не заявляються.

Позивач в судове засідання не з`явилась.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позов підтримала та надала аналогічні пояснення. Зазначені в позовній заяві. Додала, що ОСОБА_1 про смерть батька дізналась від знайомих, оскільки и їй не повідомили про смерть батька. Зауважила, що спадкодавець бажав, щоб позивач змогла прийняти спадщину після його смерті. Просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась.

Представник відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позов не визнав, надав пояснення, аналогічні поясненням, зазначеним у відзиві на позовну заяву. Акцентував увагу на тому, що померлий за життя склав заповіт, яким все майно заповів відповідачу ОСОБА_3 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 . Зазначив, що позивачем не визначено перелік майна, на яке позивач бажає отримати право власності, і як наслідок, доказів цього суду не навів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Рихальська О.В. в судове засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі.

Вислухавши представників сторін, свідка, дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 11 березня 2020 року Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №93 /т. 1 а.с. 66/.

Після його смерті відкрилась спадщина на майно, яке належало померлому.

За життя ОСОБА_5 склав заповіт від 24 червня 2014 року /т. 1 а.с. 74/, в якому зазначив, що спадкоємицею усього належного йому на день смерті рухомого та нерухомого майна призначив ОСОБА_3 .

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло /т. 1 а.с. 70/ право власності на квартиру АДРЕСА_2 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , по 1/3 частці кожному.

26 серпня 2020 року ОСОБА_3 звернулась із заявою до приватного нотаріуса Южноукраїнського міського нотаріального округу Рихальської О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 /т. 1 а.с. 55/.

ОСОБА_7 відмовилась від прийняття обов`язкової частки спадщини /т. 1 а.с. 58/.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Рихальською О.В. від 15 вересня 2020 року /т. 1 а.с. 83, 109/ ОСОБА_3 є спадкоємицею зазначеного у заповіті майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 загальною площею 79,9 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м.

Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , 1/3 частка квартири належить ОСОБА_3 , а також надано муду копію витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі /т. 1 а.с. 109 зв., 110/

29 травня 1986 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 . Після реєстрації шлюбу чоловіку та дружині присвоєні прізвища ОСОБА_9 та ОСОБА_9 /т. 1 а.с. 61/.

В квартирі АДРЕСА_2 станом на 25 серпня 2020 року були зареєстровані ОСОБА_7 (квартиронаймач), її чоловік ОСОБА_5 (вибув в зв`язку зі смертю) та дочка ОСОБА_3 /т. 1 а.с. 69/.

Батьками ОСОБА_10 , згідно копії свідоцтва про народження /т. 1 а.с. 10/, є ОСОБА_5 та ОСОБА_11

ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_12 , зареєструвавши 25 грудня 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного Управління юстиції м. Херсон, шлюб із ОСОБА_13 /т. 1 а.с.16/.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що знайомий із батьком позивачки ОСОБА_5 та був з ним в добрих дружніх відносинах. ОСОБА_5 маврідну дочку ОСОБА_15 та падчерку ОСОБА_16 . З родичами у ОСОБА_15 були не прості відносини, однак чому покійний не пояснював, він сам про це зрозумів. ОСОБА_5 сказав, що ОСОБА_15 його образила та обманювала. Мало що він знає про ОСОБА_15 , знає тільки, що в неї двоє дітей. Про іншу доньку ОСОБА_17 , яку покійний удочерив, відзивався добре і охоче розповідав. Через рік після смерті ОСОБА_5 його рідна дочка ОСОБА_15 зателефонувала йому та сказала, що живе в Германії та їй не повідомили про смерть батька та, що у ОСОБА_16 був її номер телефону, однак вона та повідомила її. З бабусею у ОСОБА_15 були теплі відносини, вона жила у баусі, після її смерті прибирала на кладовищі. ОСОБА_5 проявляв турботу до доньки, сказав, що може приїхати ОСОБА_15 , та передав ОСОБА_16 3000 доларів США для передачі ОСОБА_15 та дітям по 1000 доларів США. Чи розпорядився за життя своїм майном ОСОБА_5 , він не знає.

Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Отже, враховуючи наведене, 1/3 частка квартири АДРЕСА_2 є об`єктом спадкування.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, про що наголошує ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, якій починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

В силу п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 5 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно розяснення у п. 2, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) роз`яснено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчасно прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Рихальською О.В. від 15 вересня 2020 року.

Отже, в даному випадку, суд прийшов до висновку, що спадкування відбулось за заповітом.

Разом із тим, позивач ОСОБА_1 , хоча і є донькою померлого ОСОБА_5 , однак підстав того, що вона має право на обов`язкову частку у спадщині суду не надала. Строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини останньою пропущено, заповіт, складений ОСОБА_5 дійсний, доказів визнання недійсності вказаного заповіту позивачем суду не надано.

До того ж, суд не приймає до уваги посилання позивача на поважність пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також заповіт, складений бабусею позивача на її ім`я, оскільки останні не є предметом розгляду вказаної справи.

Крім того, позивачем не уточнено на яке саме майно остання просить визнати право власності в порядку спадкування, і після отримання спадкової справи від нотаріуса.

В позовній заяві представник позивача зазначає, що зверталась в інтересах ОСОБА_1 до приватного нотаріуса з метою узгодження часу на подання до нотаріусу заяви щодо прийняття спадщини, але в усному порядку у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено.

Разом із тим, підтверджень зазначеного звернення до нотаріуса в письмовому порядку та письмової відмови нотаріуса суду надано не було, а тому суд не може встановити причину вказаної відмови, та взагалі її наявність.

А звідси неможливо встановити, що єдиним правовим способом захисту порушених прав позивача є визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За викладеного, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої звернулась ОСОБА_2 , відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Рихальська Олена Вікторівна про визнання права власності на спадкове майно.

Повне рішення буде складено протягом десяти днів з дня з оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

При оголошенні в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Одеса, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне ім`я представника позивача: Костоусова Яна Миколаївна, адвокат, пр. Центральний, 24/7 оф. 45, м. Миколаїв, 54028.

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Бережани, Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Повне ім`я представника відповідача: Живиця Олег Олександрович, адвокат, вул. Куренівська, 21 літ. «Г», м. Київ, 04073.

Повне найменування третьої особи: приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Рихальська Олена Вікторівна, АДРЕСА_5 .

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г. А. Далматова

_______________________________________

Повне рішення складено 22 грудня 2022 року