Провадження № 2/643/517/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022

08 лютого 2022 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просять стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором №1007 від 11.01.2020 в розмірі 305165грн. та на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором №77603 від 04.01.2019 в розмірі 142743грн.

Вимоги позову мотивують тим, що 11.01.2020 ОСОБА_1 уклала договір №1007 з ФОП ОСОБА_3 на виготовлення кухонного гарнітуру вартістю 39500грн. Згідно п.3.2 ОСОБА_1 сплачено 34500грн. авансу, тобто передплати. Відповідно до п.4.2. договору ФОП ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання протягом 30 робочих днів з дня контрольованого заміру виконати поставку виробу, контрольний замір виконано останнім 11.01.2020. Однак, до 27.08.2020 меблі не виготовлено та не доставлено до житлового приміщення. Листуванням між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 СМС-повідомленням підтверджується укладання договору на постачання складової частини кухонного гарнітуру фартуху вартістю 5000грн. 20.01.2020 відповідач повідомив ОСОБА_1 свій номер банківського рахунку НОМЕР_1 та платіжним дорученням № ЕСМ від 22.01.2020 ОСОБА_1 перерахувала вартість фартуху на зазначений рахунок в JSC «UNIVERSAL BANK» і ФОП ОСОБА_3 підтвердив отримання платежу. Згідно розписки від 19.07.2020 ФОП ОСОБА_3 взяв на себе нове зобов`язання встановити кухонний гарнітур за адресою: АДРЕСА_1 в строк до 20.08.2020., однак і нове зобов`язання не виконав. Оскілки протягом шести місяців відповідач не виконав свого зобов`язання, ОСОБА_1 вважає необхідним відмовитися від договору та вимагати повернення сплачених нею гроші і пені за прострочення виконання роботи. Отже, за прострочення договору на 199 днів (з 25.01.2020 по 10.09.2020) пеня склала (199х3х44500):100=265665грн. Загальна сума, яку сплатила відповідачу ОСОБА_1 становить 34500грн. та 5000грн., загалом 39500грн. Далі, 04.01.2019 ОСОБА_2 уклала договір №77603 з ФОП ОСОБА_3 на виготовлення кухонного гарнітуру вартістю 21900грн. Згідно п.3.2. ОСОБА_2 сплачено 12000грн. авансу, як передплату. Відповідно до п.4.2. договору ФОП ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання протягом 30 робочих днів з дня контрольного заміру виконати поставку виробу, контрольний замір виконано останнім 11.01.2020. Однак, до 27.08.2020 меблі не виготовлено та не доставлено до житлового приміщення ОСОБА_2 . Згідно розписки від 19.07.2020 ФОП ОСОБА_3 взяв на себе нове зобов`язання встановити кухонний гарнітур за адресою: АДРЕСА_2 в строк до 20.08.2020. Однак і нове зобов`язання перед ОСОБА_2 не виконав. Отже, прострочення договору становить 199 днів (з 25.02.2020 по 10.09.2020) пеня складає (199х3х21900):100=130743грн.

До суду від позивачів надійшли заяви про проведення розгляду справу без їх участі, вимоги позову підтримують та не заперечують щодо постановлення заочного рішення.

З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено, тому суд розглядає справу на підставі наявних в неї доказів.

Суд вивчивши доводи позивачів, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, встановлено, що 04.01.2019 ОСОБА_2 (замовник) уклала договір №77603 з ФОП ОСОБА_3 (виконавець).

Згідно п.1.1. предметом договору визначено, що виконавець зобов`язується надати послугу з доставки виробів (двері вхідні, двері міжкімнатні і металопластикові конструкції) та передати їх у власність замовнику, а замовник зобов`язується сплатити вартість замовленого товару на умовах, визначених положеннями даного договору, а саме п.3.1.

Пунктом 3.1. договору визначено, що загальна вартість виробів складає 19000+2900=21900грн., аванс 8000+4000грн., борг після доставки 11000-«остаток» 9900грн.

Виконавець зобов`язується виконати доставку виробу протягом 30 робочих днів з дня контрольного розміру та повідомити замовника про готовність товару до здачі (п.4.2.)

У договорі визначені права та обов`язки сторін.

Із копії розписки від 10.07.2021 вбачається, що ОСОБА_3 зобов`язуєтеся встановити кухонний гарнітур за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 до 20.08.2020.

Такі обставини вбачаються із копії договору №77603 від 04.01.2019, копії розписки (а.с.4,5).

Позивач ОСОБА_2 посилається, що контрольний замір виробу ФОП ОСОБА_3 виконано 11.01.2020.

На виготовлення кухонного гарнітуру вартістю 21900грн. ОСОБА_2 сплачено ФОП ОСОБА_3 12000грн. авансу, як передплату.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України).

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв дійового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо)або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Між тим, як встановлено вище, предметом наданого договору, укладеного між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 є надання послуг з доставки виробів (двері вхідні, двері міжкімнатні і металопластикові конструкції) та передачі їх у власність замовнику та жодної інформації щодо кухонного гарнітуру договір не містить.

Доказів про сплату ФОП ОСОБА_3 вартість гарнітуру в сумі 21900грн. замовником ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Далі, встановлено, що 11.01.2020 ОСОБА_1 (замовник) уклала договір №1007 з ФОП ОСОБА_3 (виконавець).

Згідно п.1.1. предметом договору визначено, що виконавець зобов`язується надати послугу з доставки виробів (двері вхідні, двері міжкімнатні і металопластикові конструкції) та передати їх у власність замовнику, а замовник зобов`язується сплатити вартість замовленого товару на умовах, визначених положеннями даного договору, а саме п.3.1.

Пунктом 3.1. договору визначено, що загальна вартість виробів складає 39500грн., аванс - 34500грн., борг після доставки 5000грн.

Виконавець зобов`язується виконати доставку виробу протягом 30 робочих днів з дня контрольного розміру та повідомити замовника про готовність товару до здачі (п.4.2.)

У договорі визначені права та обов`язки сторін.

Позивач ОСОБА_1 посилається, що контрольний замір виробу ФОП ОСОБА_3 виконано 11.01.2020.

На виготовлення кухонного гарнітуру вартістю 39500грн. ОСОБА_1 сплачено ФОП ОСОБА_3 34500грн. авансу, як передплату.

Між тим, предметом наданого договору, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 є надання послуг з доставки виробів (двері вхідні, двері міжкімнатні і металопластикові конструкції) та передачі їх у власність замовнику та жодної інформації щодо кухонного гарнітуру договір не містить.

Доказів про сплату ФОП ОСОБА_3 вартість гарнітуру в сумі 34900грн. замовником ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. ст. 76-78 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачами у підтвердження своїх доводів та позовних вимог надано такі докази, що досліджені судом: копії договору №1007 від 11.01.2020, договору №77603 від 04.01.2019, розписки ОСОБА_3 від 19.20.2020, розписку ОСОБА_3 від 19.07.2020 (а.с.3-6)

Надання позивачем платіжного доручення № ЕСМ від 22.01.2020, із якого вбачається перерахування ОСОБА_1 5000грн. на банківський рахунок НОМЕР_1 не є належним доказом додаткової сплати вартість за надання послуг за договором №1007 від 11.01.2020 (а.с.9).

Аналогічно не є підтвердженням доводів позивачів СМС-листування між ОСОБА_1 та відповідачем (а.с.7,8).

Отже, аналізуючи надані докази, суд вважає, що такі докази не підтверджують доводи позивачів та вимоги позову, є неналежними та недостатніми в розумінні ст.ст.76-

Таким чином, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивачів у повному обсязі.

Відповідно до правил ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволені вимог позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ФО-П ОСОБА_3 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя