26.08.2022 Єдиний унікальний номер 205/7307/21
Єдиний унікальний номер судової справи 205/7307/21
Номер провадження 2/205/1126/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

26.08.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Позов обґрунтовано тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 25.06.2011 року був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла. Станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_4 становила 10 210,48 грн. 10.12.2020 року позивачем направлено претензію кредитора до Другої дніпровської державної нотаріальної контори та 31.12.2020 року отримано відповідь, що спадкоємці з заявами про прийняття чи про відмову від спадщини не зверталися, спадкову справу заведено за претензією кредитора.

08.06.2021 року Банком направлено претензію до спадкоємців позичальника, які вимогу про повернення боргу не виконали.

На підставі викладеного позивач просив стягнути на його користь 10 210,48 грн. з відповідачів як спадкоємців.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2022 року витребувано докази.

Ухвалою суду від 26.01.2022 року провадження в частині вимог до ОСОБА_2 закрито, оскільки останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та після смерті ОСОБА_3 вд спадщини відмовився на користь ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 11.03.2022 року явку представника позивача визнано обов`язковою.

Від відповідача відзив на позов до суду не надходив.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Кізима О.В. подав письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 письмово просила розгляд справи проводити за її відсутності, у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що 25.06.2011 року ОСОБА_3 підписала анкету-заяву в ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк) про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено, що вказана заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг становлять між нею та Банком договір про надання банківських послуг (а.с.25).

Як вбачається з виписки, наданої Банком, ОСОБА_3 користувалася кредитними коштами (а.с.16-23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с.56).

Відповідно до розрахунку, наданого Банком, заборгованість за кредитним договором від 25.06.2011 року складала 10 210,48 грн. (а.с.8-15). Також у наданому позивачем розрахунку (а.с.14 - зворотній бік) зазначено, що інформацію про смерть клієнта 23.07.2018 року Банком отримано 16.08.2018 року.

Банком 10.12.2020 року направлено претензію кредитора до Другої дніпровської державної нотаріальної контори (а.с.57-58), тобто з пропуском встановленого законом строку.

На претензію Банком отримано повідомлення нотаріуса про долучення претензії до спадкової справи (а.с.59).

Як вбачається з копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовилися від належної їм частини спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 на користь сина померлої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.83-84).

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

За змістом вказаної норми права цивільні обов`язки особи, в тому числі ті, які виникли на підставі договорів та інших правочинів, припиняються з часу смерті боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання спадкодавцем зобов`язань за укладеним ним кредитним договором.

З наявних доказів слідує, що між АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3 виникли зобов`язання за кредитним договором, які остання не виконала.

Нормою статті 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України).

Статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.. 1720 цього кодексу. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовилась від прийняття спадщини, вона не є належним відповідачем по справі.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Позивач відповідно до ст. 51 ЦПК України клопотання про заміну первісного відповідача до суду не подавав. Ухвалою суду явка представника позивача була визнана обов`язковою, однак, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені вимоги до ОСОБА_1 підтримав.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача не можуть бути задоволені судом.

З урахуванням викладеного, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати покладаються на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 25, 509, 526, 610, 1216, 1218, 1268, 1281, 1282 ЦК України, ст. ст. 81, 141, 247, 280 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Судові витрати акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» покласти на нього.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. Остапенко