Справа № 199/1992/22
(2/199/1461/22)
РІШЕННЯ

іменем України

23.12.2022

м. Дніпро

справа №199/1992/22

провадження № 2/199/1461/22

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Васильєва В.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 12 серпня 2021 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір оренди квартири АДРЕСА_1 . Строк оренди - 6 місяців. Відповідно до п.15 цього договору ним було сплачено відповідачу 10 500 грн., з яких 7 000 грн. - це орендна плата за місяць і 3 500 грн. це 50% страхового депозиту. Другу частину страхового депозиту він сплатив відповідачу 11.09.2021. Страховий депозит відповідач зобов`язалась повернути після закінчення строку оренди. 11 лютого 2022 року договір оренди був припинений у зв`язку із закінченням строку його дії. Акт повернення квартири було складено на останній сторінці договору. Страховий депозит ОСОБА_2 відмовилась повернути, посилаючись на зламану шухлядку на кухні, брудну квартиру і необхідність генерального прибирання та випрати білизну, відсутністю телевізору. Позивач зазначає, що квартира на момент передачі відповідачу була прибрана, шухлядку в його присутності зламала сама відповідач при огляді квартири 11.02.2022, а телевізор знаходився в ремонті, про що він повідомив останню. Вважає, що відповідач неправомірно не повертає йому страховий депозит у сумі 7 000 грн.

Такими неправомірними діями відповідача йому спричинена моральна шкода, оскільки він розраховував на ці гроші, щоб заплатити за оренду іншої квартири. Оскільки гроші він не отримав, то і не зміг укласти договір оренди на іншу квартиру. Це викликало у нього негативні емоції і з 08.04.2022 він перебував у лікарні із діагнозом психічний розлад, потребував гроші на лікування і не міг скористатися тими грошима, які відповідач йому не повернула. Спричинену йому моральну шкоду він оцінює у 5000 грн.

За таких обставин, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 7000 грн. та на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

28 листопада 2022 року відповідач ОСОБА_2 направила до суду пояснення, в яких просила суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів вона зазначила, що дверцята у шафі вона не ламала, це зробив позивач. Про зламані двері у шафі він їй нічого не говорив, вона неодноразово просила його навести порядок у квартирі і тримати квартиру у чистоті. Вона постійно отримувала скарги від сусідів на те, що позивач дуже голосно слухає музику, переставляє меблі та інше. З приводу пропажі телевізора, вона зверталась до відділу поліції і її телевізор було знайдено в ломбарді. З відділку поліції цей телевізор забрала її знайома. Телевізор було зламано і його ремонт потребував 6 000 грн., тому вона вирішила придбати новий телевізор, оцінює вартість телевізора у 9 255 грн.

Особисто вона квартиру не приймала, оскільки була в м .Києві, а приймала квартиру ріелтор, яка і записала в акті недоліки і поломки, а саме було поцарапано підлогу, переставлені меблі, зламані двері у шафі, постіль була брудна. Посуд, меблі, підлога були залиті жиром. Вона змушена була витратити понад 11500 грн. за придбання нового телевізора, за генеральне прибирання у квартирі, ремонт дверці шафи та прання білизни. Вважає, що це ОСОБА_1 спричинив їй матеріальну шкоду.

19 грудня 2023 року до суду надійшла відповідь на пояснення від ОСОБА_1 , в якій він зазначає, що ніколи не користувався телевізором відповідача, оскільки в нього є ноутбук. Один раз на новий рік він включив телевізор і в той же час у половині будинку пропало світло і телевізор перестав працювати. Він запросив батька відповідача ОСОБА_3 і сказав йому, що можливо у них щось з електрикою (проводкою), на що ОСОБА_3 відповів, що позивач має відремонтувати їм телевізор. Він в Інтернеті знайшов якогось майстра, той приїхав, забрав телевізор і склав акт про те, що він узяв телевізор на діагностику. За це позивач заплатив йому 300 грн., як з`ясувалося пізніше, контора яка узялася діагностувати телевізор була шахрайкою. Йому вдалося забрати цей телевізор у них і потім йому подзвонив слідчий і попросив привезти телевізор для передачі відповідачу по справі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.16).

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12 серпня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір оренди квартири. Відповідно до цього договору ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_1 прийняв в оренду квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.4 орендар прийняв в оренду житлове приміщення, придатне для проживання, яке відповідає всім технічним та санітарним вимогам.

Пунктом 7 договору строк оренди встановлюється шість місяців, з 12 серпня 2021 року по 11 лютого 2022 року.

Відповідно до п.11 договору орендна плата встановлюється у 7 000 грн. щомісячно.

Згідно п.15 договору, при укладанні цього договору орендатор вносить страховий депозит в розмірі 50%, а саме у сумі 3 500 грн. Страховий депозит не є оплатою за проживання і повертається йому тільки по закінченню строку оренди установленого договором, після повернення орендуємого приміщення і майна відповідно до акту повернення при відсутності матеріальних збитків та заборгованості по оплаті, після передачі ключів.

В особистих умовах зазначено, що 3 500 грн. орендар зобов`язується сплатити ОСОБА_2 не пізніше 11 вересня 2021 року (а.с.9-11).

Сторонами підписано Акт приймання-передачі квартири (додаток №1 до договору оренди квартири) (а.с.12).

В матеріалах справи наявна ксерокопія останньої сторінки договору оренди, в якому дописано, що при передачі квартири були виявлені наступні недоліки: зламані двері шафи, у квартирі необхідно зробити повне генеральне прибирання, помити всю побутову техніку та меблі, посуду та постільну білизну, телевізор відсутній повністю (а.с.13).

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно вимог ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Згідно вимог ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно ст.760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст.761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Статтею 762 ЦК України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ст.763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Законом можуть бути встановлені максимальні (граничні) строки договору найму окремих видів майна. Якщо до спливу встановленого законом максимального строку найму жодна із сторін не відмовилася від договору, укладеного на невизначений строк, він припиняється зі спливом максимального строку договору. Договір найму, строк якого перевищує встановлений законом максимальний строк, вважається укладеним на строк, що відповідає максимальному строку.

Згідно вимог ст.779 ЦК України, наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця.

Відповідно до ст.780 ЦК України, шкода, завдана третім особам у зв`язку з володінням та/або користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах. Шкода, завдана у зв`язку з володінням та/або користуванням річчю, відшкодовується наймодавцем, якщо буде встановлено, що це сталося внаслідок особливих властивостей або недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати. Умова договору найму про звільнення наймодавця від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок особливих властивостей чи недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати, є нікчемною.

Відповідно до ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Так, судом встановлено, що позивач сплатив відповідачу страховий депозит на загальну суму 7 000 грн.

Договором передбачено, що ця сума повертається орендодавцем після закінченні дії договору оренди, після підписання акту приймання-передачі квартири та повернення ключів від квартири.

Відповідач не заперечує, що їй дійсно була сплачена сума страхового внеску на загальну суму 7 000 грн., а також, що 11 лютого 2022 року ОСОБА_1 звільнив квартиру та передав їй ключі.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином ОСОБА_2 повинна була передати позивачу грошові кошти у сумі 7 000 грн. (страховий депозит).

Доводи ОСОБА_2 стосовно спричинення матеріальної шкоди позивачем суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Відповідачем не доведено факт спричинення шкоди та матеріальні збитки.

Так, відповідач мала довести, що дверці шафи були саме пошкоджені позивачем, а не те, що погіршення речі сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця (несвоєчасного ремонту).

В договорі оренди зазначено, що житлове приміщення, придатне для проживання, яке відповідає всім технічним та санітарним вимогам, і відомості, що на час передачі квартирі від орендаря ОСОБА_2 квартира не відповідала санітарним і технічним нормам.

В договорі відсутні обов`язки орендаря перед поверненням квартири, провести в ній генеральне прибирання та прання білизни. Таким чином, це є обов`язок саме орендатора.

Що стосується вимог про відсутність та несправність телевізора, суд зазначає, що до матеріалів справи не надано жодного доказу про звернення відповідача до правоохоронних органів про крадіжку, навпаки позивачем надано до суду акт приймання техніки та устаткування КПС СЕРВІС від 02.02.2022.

Доказів, що телевізор було пошкоджене позивачем, а не те що його стан погіршився внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця до суду не надано.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд вважає в задоволенні цієї частини позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4).

Проте, в даному випадку позивачем під час судового розгляду даної справи заподіяння моральної шкоди з боку відповідача належними доказами не доведено.

Наведені позивачем в позовній заяві обставини не свідчать про наявність причинного зв`язку між душевними стражданнями позивача і бездіяльністю або діями відповідача, вини останньої в її заподіянні.

Доводи позивача, що внаслідок бездіяльності відповідача позивачем отримані душевні страждання, за відсутності певних, належних доказів, не може бути свідченням заподіяння позивачеві моральних страждань, а тому вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Окрім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У відповідності до вимог ч.3 ст.12 ЦК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючисьст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 27 грудня 2022 року.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання - АДРЕСА_4 .

Суддя О.Б.Подорець