ПОСТАНОВА

Іменем України

12 липня 2022 року м. Кропивницький

справа № 386/1015/21

провадження № 22-ц/4809/619/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2022 року у складі судді Гута Ю.О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються з нього на підставі рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 15.04.2020, а саме з 5000 грн на місяць на 1/4 частин всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Позов мотивований тим, що дохід позивача не є співмірним із визначеним розміром аліментів, тому він вимушений звертатись до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів.

Представник позивача ОСОБА_4 в позові зазначав, що в період з лютого 2020 року по жовтень 2020 року ОСОБА_1 був непрацевлаштований та перебував на обліку в Голованівській районній філії Кіровоградського Державного центру зайнятості.

Середній місячний дохід позивача за вказаний період становив - 3076,79 грн., що є меншим ніж фіксований розмір аліментів.

Із жовтня по грудень 2020 року позивач займав посаду старшого державного інспектора в Управлінні Державного агентства рибного господарства у Кіровоградській області. Середньомісячний дохід за даний період становив - 4207,36 грн.

Отже, за вказані періоди ОСОБА_1 був не в змозі сплачувати присуджену суму аліментів, оскільки вона перевищувала його місячний дохід, а їх сплата чи примусове стягнення позбавило б позивача на отримання коштів для існування.

Також, дані обставини підтверджуються відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів в період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2020 року від 17.09.2021 № р 1401803.

З липня 2021 року по 13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 працював на посаді Головного спеціаліста відділу обслуговування коштів та інших клієнтів в Управлінні Державної казначейської служби України у Голованівському районі.

Середній місячний дохід за цей період становив - 9125,9 грн.

Виходячи із викладеного, в період з 2020 по 2021 роки, середній місячний дохід позивача менший ніж розмір присуджених аліментів, а тому останній має право на його зміну в силу ст. 192 СК України.

Крім того, на даний час позивач тимчасово не працює.

Вказане підтверджується наказом Управління ДКС України у Голованівському районі Кіровоградської області від 13.10.2021 №32-к про звільнення позивача із займаної посади.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі заочного рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 15.04.2020 у справі № 386/98/20 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , шляхом зміни способу стягнення з 5000 грн щомісячно на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2022 року у позові відмовлено.

Суд зазначив, що позивач є працездатною особою, за власним бажанням звільнився з попереднього місця роботи, а не інших незалежних від нього причин визначених законом, де отримував заробітну плату, сума якої дозволяла сплачувати визначений судом розмір аліментів.

Крім того позивач має у власності нерухоме майно, протягом значного часу після звільнення з роботи ніяких активних дій щодо пошуку нової роботи не вчинив, будучи, при цьому, здоровою та працездатною людиною.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог посилається на обставини аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Зокрема зазначав, що в період 2020 по 2021 років його середній місячний дохід був менший ніж розмір присуджених аліментів.

Вказує, що твердження суду першої інстанції щодо не вчинення ним активних дій щодо пошуку нової роботи ґрунтуються лише на припущеннях, не підтверджені жодними фактами, що є неприпустимим в розумінні норм ЦПК України.

Вважає, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Судові витрати покласти на відповідача. Вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 15.04.2020 шлюб між сторонами розірвано, та стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення тою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до постанови державного виконавця Голованівського районного відділу від 15.07.2021 відкрито виконавче провадження № 66100175 про стягнення з позивача аліментів в розмірі 5 000 грн. щомісячно.

З лютого 2020 року по жовтень 2020 року ОСОБА_1 перебував на обліку в Голованівській районній філії Кіровоградського Державного центру зайнятості, та отримував середній місячний дохід за вказаний період 3076,79 грн.

В період з липня по жовтень 2020 року ОСОБА_1 мав середній місячний дохід в розмірі 9125,88 грн працюючи на посаді головного спеціаліста відділу обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів Управління державної казначейської служби України.

У відповідності до наказу №32-к ОСОБА_1 було звільнено 13.11.2021 року з посади головного спеціаліста відділу обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів Управління державної казначейської служби України, за власним бажанням.

Згідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер запису про право власності/ довірчої власності 27523146, та номер запису про право власності/ довірчої власності 27523147, ОСОБА_1 належить житловий будинок загальною площею 80,7 кв.м, та земельна ділянка кадастровий номер :51:000:0042, площею 2 га.

Відповідно до довідки КНП «Голованівський центр первинної-санітарної допомоги» Голованівської селищної ради Кіровоградської області від 17.11.2021, вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на «Д» обліку в дитячій консультації.

У відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 18.11.2021 у, слідує, що ОСОБА_2 проживає у будинку АДРЕСА_1 без прописки разом зі своєю донькою.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до змісту ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

В ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду (ч. 1, 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Це положення закону роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за змістом якого розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Батьки повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 181 цього Кодексу спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. А відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що право вибору способу стягнення аліментів належить лише тому з батьків, з ким проживає дитина, тобто визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у твердій грошовій сумі, він не вправі ставити перед судом питання про заміну способу стягнення аліментів. Таке положення ч.3 ст.181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також інтересам особи, з якою дитина проживає.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та зазначені норми права, колегія суддів дійшла висновку, що посилання позивача на положення ст.192 СК України, як на підставу для задоволення заявлених ним позовних вимог, є хибним, адже він просив змінити спосіб стягнення аліментів, посилаючись на погіршення свого майнового стану, що не передбачено чинним законодавством.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не можна вважати таким, що відповідає вимогам закону, оскільки судом було відмовлено у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, хоча має бути відмовлено у задоволенні позову у зв`язку з тим, що закон не надає право позивачу змінювати спосіб стягнення аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскільки рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, його слід змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді С.М. Єгорова

О.Л. Карпенко