Справа № 471/911/21
Провадження №2/471/20/22
Номер рядка звіту 22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2022 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Новік І.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Братське цивільну справу № 471/911/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, виконавчий комітет Вознесенської міської ради про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держеокадастру у Миколаївській області про визнання договору оренди землі недійсним.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між нею та відповідачем 01.02.2011 року було укладено договір оренди земельної ділянки, що належить позивачу на праві приватної власності. Проте даний договір є недійсним, оскільки позивач його не підписувала, а підписала чистий аркуш паперу, чий підпис вчинений на договорі їй не відомо, оригінал договору відповідач їй не надає.

Під час розгляду справи у суді позивач підтримала позовні вимоги.

Під час судового засідання представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, від представника до суду надійшла заява в якій просила про відмову у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 838751 на підставі розпорядження Братської районної державної адміністрації № 53-р від 08.02.2006 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки (арк.с. 20 на звороті). Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку дана земельна ділянка площею 8.8432 га, розташована в межах території Братської селищної ради за кадастровим номером :13:000:0056.

01 лютого 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі термін дії якого становить 49 років. Даний договір зареєстровано 07 листопада 2011 року у відділі Держкомзему Братського району за № 00259.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, що регулює питання оренди землі є Закон України Про оренду землі.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з нормами ЗУ Про оренду землі договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст. 15 ЗУ Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Зазначені висновки викладені у Постанові ВП ВС від 16.06.2020 року у справі № 145/2047/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час судового засідання представником позивача було надано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, однак, позивач відмовилася надавати зразки підпису посилаючись на погане самопочуття, та просила розглядати справу за наявними матеріалами.

Отже, доказів, які б підтверджували факт не підписання власником земельної ділянки договору оренди стороною позивача надано не було, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання договору оренди землі недійсним.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 263, 265, 266 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, виконавчий комітет Вознесенської міської ради про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації - відмовити.

Позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач- ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог:

Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, місце знаходження: пр. Миру, 34, м. Миколаїв Миколаївської області, .

Виконавчий комітет Вознесенської міської ради, місце знаходження: площа Центральна, 1, м. Вознесенськ Миколаївської області, ,

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення, а в разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19.12.2022 року.

СуддяІ.Б. Гукова