ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м.Суми

Справа №579/1045/21

Номер провадження 22-ц/816/497/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Єрмака Олега Віталійовича

на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 19 жовтня 2021 року в складі судді Придатка В.М., ухвалене в м. Кролевець,

В С Т А Н О В И В:

09 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2007 року по 02 липня 2013 року. Мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 19 липня 2013 року за рішенням Кролевецького районного суду Сумської області було стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до його повноліття, починаючи стягнення з 21 червня 2013 року.

У зв`язку з несплатою відповідачем аліментів утворилась заборгованість за період з 01 квітня 2020 року по 13 квітня 2021 року в розмірі 175878 грн 07 коп.

Посилаючись на абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК України просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 квітня 2020 року по 13 квітня 2021 року включно в розмірі 78891 грн 40 коп.

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 19 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 квітня 2020 року по 13 квітня 2021 року включно в розмірі 78891 грн 40 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 908 гривень судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 адвокат Єрмак О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 15000 грн, в задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Вказує, що місцевим судом не взято до уваги розрахунок відповідача щодо дійсного розміру заборгованості.

Зазначає, що відповідно до розрахунку відповідача сукупний розмір неустойки за період з 01 квітня 2020 року по 13 квітня 2021 року не може перевищувати 32473 грн 81 коп.

На думку апелянта, місцевий суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, належним чином не перевірив правильність розрахунків позивача, ухваливши рішення, виходячи з суто формальних міркувань.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2022 року: 2481 * 100 = 248100 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2007 року по 02 липня 2013 року, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 від 16 листопада 2007 року та рішення суду № 579/957/13-ц від 02 липня 2013 року про розірвання шлюбу. За рішенням суду при розірванні шлюбу позивачу відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » (а.с. 5, 8).

Мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 804, який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 6).

На підставі рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 19 липня 2013 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до його повноліття, починаючи стягнення з 21 червня 2013 року (а.с. 11).

За письмовою згодою відповідача, яка засвідчена у нотаріальному порядку, змінено прізвище сина сторін ОСОБА_6 з « ОСОБА_7 » на прізвище « ОСОБА_5 », що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 28 грудня 2012 року, актовий запис № 804 (а.с. 9-10).

Згідно постанови державного виконавця Голосіївського РВ ДВС від 16 грудня 2020 року до відповідача застосований захід, передбачений ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у вигляді штрафу у розмірі 50 % від суми заборгованості 164812 грн 82 коп., що склав 82406 грн 41 коп. (а.с. 15).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 06 квітня 2021 року, виконаного державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС, загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 квітня 2021 року становить 175878 грн 07 коп. (а.с. 12).

Із постанови державного виконавця Голосіївського РВ ДВС від 15 квітня 2021 року про стягнення виконавчого збору з відповідача, вбачається, що відповідач (боржник у ВП № 50365429) 14 квітня 2021 року на депозитний рахунок відділу сплатив кошти в повному обсязі для погашення заборгованості, що становить 175878 грн 07 коп. (а.с. 16).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з порушення прав позивача з отримання аліментів на утримання малолітньої дитини, яке підлягає захисту. Врахувавши положення ст. 196 СК України, з урахуванням передбаченого законом обмеження розміру стягуваної пені ста відсоткам розміру заборгованості та з урахуванням обмеження, визначеного абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК України, прийшов до висновку, що за період з 01 квітня 2020 року по 13 квітня 2021 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня за несплату аліментів у розмірі 78891 грн 40 коп.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції не узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто при обрахуванні розміру пені мають бути обов`язково враховані суми штрафів, сплачених боржником на користь стягувача.

Зважаючи, що на відповідача накладено штраф у сумі 82406 грн 41 коп., який стягується на користь стягувача, а також враховуючи, що розмір пені, яку просить стягнути позивач становить 78891 грн 40 коп., а на відповідача покладено штраф в сумі 82406 грн 41 коп., тобто сума пені є меншою, ніж сума штрафу, а тому колегія суддів, врахувавши положення ч. 1 ст. 196 СК України приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини.

За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15).

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Місцевий суд наведених обставин не взяв до уваги, що призвело до неправильного вирішення спору.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених обставин, апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а рішення - скасуванню із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнена, сплачений ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1362,00 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381 - 384, 389, ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Єрмака Олега Віталійовича задовольнити.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 19 жовтня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини відмовити.

Компенсувати ОСОБА_2 сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1362 гривні 00 копійок за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Т. А. Левченко

С. С. Ткачук