14.12.2022 Єдиний унікальний номер 205/6705/22
Номер провадження: 2з/205/625/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів.

14 грудня 2022 року представником позивача було подано клопотання про забезпечення позову, в якому вона просить суд забезпечити позов шляхом встановлення заборони АТ «Приватбанк» нараховувати та списувати за Кредитним договором № SAMDNWFC9 від 25.07.2019 року (рахунку НОМЕР_1 відкритому у АТ «Приватбанк») з ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_2 ) відсотки за використання кредитного ліміту, автоматично прострочену заборгованість і інші платежі до моменту винесення по справі судового рішення.

Дослідивши матеріали позовної заяви у межах вирішення заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Суддя, ознайомившись та дослідивши матеріали поданої представником позивача заяви про забезпечення позову, а також матеріали позовної заяви, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, приходить до висновку, що в даному випадку між сторонами дійсно виник цивільно-правовий спір з приводу вчинення дій банком, які полягали у неналежній, на думку позивача (його представника), функції зберігання грошових коштів, що призвело до несанкціонованого, та без будь-якої правової підстави, списання таких грошових коштів з банківського рахунку позивача шляхом проведення відповідних транзакцій на рахунки не відомих позивачу осіб.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, робити висновки про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог, а лише надає суду повноваження запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. При цьому обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

В даному випадку, з наданих суду стороною позивача матеріалів вбачається, що через неналежне, на думку позивача (його представника), виконання банком свого обов`язку, внаслідок списання грошових коштів з банківського рахунку позивача шляхом проведення відповідних транзакцій на рахунки не відомих позивачу осіб у позивача утворилась заборгованість перед таким банком, а останній почав нараховувати на таку заборгованість проценти, неустойку та комісійну винагороду.

Стороною позивача належним чином обґрунтована наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у майбутньому в частині вимог щодо зобов`язання АТ «Приватбанк» відновити кошти кредитного ліміту позивача, та скасувати нараховані такому учаснику справи заборгованості за процентами, штрафних санкцій та комісії. Оскільки сторона відповідача, за наявними у справі доказами, вже почала здійснювати нарахування сум вказаних видів заборгованості для подальшого списання з поточних рахунків ОСОБА_1 .

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку виникли законодавчо передбачені підстави для забезпечення позову, адже стороною позивача доведено наявність спору між сторонами в достатній мірі обґрунтовано існування реального порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує також практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспектіст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України встановлено, що одним із видів забезпечення позову, зокрема, може бути заборона вчиняти певні дії.

Також у відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

В даному випадку судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу безпідставного, на думку позивача, списання банком з його поточного рахунку відсотків та сум заборгованості за використання грошових коштів, які позивач вважає викраденими з такого рахунку саме з вини банківської установи відповідача по справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Враховуючи, що забезпечення позову є заходами охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реалізацію виконання позитивно прийнятого рішення, суд вважає, що в даному випадку забезпечення позову повинно полягати у встановленні заборони для відповідача АТ «Приватбанк» вчиняти дії у вигляді здійснення договірного списання з поточних рахунків ОСОБА_1 по відновлювальній кредитній лінії відкритої по угоді № SAMDNWFC9 від 25.07.2019 року про надання банківських послуг на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Master Card World Black Edition сум нарахованих відсотків та автоматичної простроченої заборгованості.

На думку судді, саме забезпечення позову у такий спосіб узгоджується із підставою та предметом позову, є співмірним із заявленими позивними вимогами, та є найменш обтяжливим заходом для відповідача по справі.

При цьому суд не знаходить підстав для заборони відповідачу здійснення нарахування таких сум заборгованості, адже їх нарахування не є тотожним поняттю стягнення або списання, і само по собі нарахування такої заборгованості не може ускладнити або зробити неможливим виконання можливого майбутнього рішення суду про часткове або повне заколення позову » про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів.

Стосовно заходів зустрічного забезпечення, суд зазначає про наступне.

Згідно з ч. 1ст. 154 ЦПК Українисуд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3ст. 154 ЦПК Українита є вичерпним.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч. 4ст. 154 ЦПК України).

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, а також відсутність обставин визначених ч. 3ст. 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 154, 159 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів, задовольнити частково.

2. Заборонити Акціонерному товариству «Приватбанк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, код ЄДРПОУ 14360570), вчиняти певні дії, а саме: заборонити здійснювати списання сум відсотків та автоматичної простроченої заборгованості по відновлювальній кредитній лінії відкритої по угоді № SAMDNWFC9 від 25.07.2019 року про надання банківських послуг на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Master Card World Black Edition (рахунок НОМЕР_1 ) з поточних рахунків ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_2 ).

3. В задоволені решти вимог за заявою про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

4. Копію ухвали після її постановлення надіслати всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Ухвала також може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Суддя: Д.В. Мовчан