Справа № 361/9649/21
Провадження № 2/361/1657/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелека В.А.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, встановлення перерахування аліментів на рахунок дитини, встановлення контролю за цільовим використанням аліментів,

В С Т А Н О В И В :

02 листопада 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 в якому просив:

1. Призначити графік побачень з сином ОСОБА_4 з урахуванням наступного:

- протягом року - один вихідний (наприклад, неділя) один раз на два тижні;

- під час літніх канікул - не менше 14 днів (безперервно).

2. Визначити місце, з якого забирати дитину на побачення (наприклад, за місцем реєстрації ОСОБА_4 ).

3. Зменшити розмір аліментів визначивши їх у твердій грошовій формі на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

4. Встановити перерахування аліментів безпосередньо на рахунок його сина ОСОБА_4 , який на даний час досяг 14 річного віку.

5. Встановити контроль за цільовим витрачанням аліментів, з наданням йому відповідних платіжних документів.

Свій позов обґрунтовував тим, що 02.10.2021 року через відділення Укрпошти йому надійшов лист з судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області.

У судовому наказі зазначено про стягнення на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів на сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач заперечує щодо обставин, на яких грунтується заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини від 01.06.2021.

Відповідно до вимог ст. 180, ст. 181 Сімейного кодексу України та за усною домовленістю з ОСОБА_2 він проводив регулярні щомісячні платежі у твердій грошовій формі (з моменту ведення окремого господарства по теперішній час), у якості аліментів на свого сина ОСОБА_4 , на рахунок НОМЕР_1 у АТ ?Райффайзен Банк Аваль?, який був визначений ОСОБА_2 . Сума перевищувала мінімальний гарантований прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Для підтвердження даного факту надаю копії платіжних документів за останні три роки.

Жодного документу, який би підтверджував цільове призначення перерахованих аліментів на його сина ОСОБА_4 , ОСОБА_2 йому не надавалося.

Додатково своєму сину ОСОБА_5 позивачем надавались: подарунки (у т.ч. і у грошовій формі) до Днів народження та з нагоди різних свят; щорічно квитки на дитячі новорічні та Різдвяні святкові вистави; кошти на оздоровлення; постійно кошти на ?карманні витрати?; кошти на велосипед, який тривалий час не придбавався. Через якийсь час повідомлялось про подарунок велосипеда від сім`ї ОСОБА_6 (родичі зі сторони матері ОСОБА_4 ); кошти на придбання мобільного телефону, який також не придбавався.

З метою комунікацій з дитиною позивач придбавав та дарував сину ОСОБА_7 мобільний телефон з карткою мобільного оператора та планшет. При спробах телефонувати на наданий сину телефон - телефонний номер був недоступний. На його думку був забраний у дитини.

Для допомоги у навчанні придбавав та подарував електронну книгу.

Для фізичного розвитку придбавав скейт, лижний комплект, а також, разом із сином ОСОБА_7 , придбавав велосипед.

Позивач зазначив, що у питанні побачень з ОСОБА_7 , а також виховання, формування життєвих цінностей та всього іншого його сина ОСОБА_7 громадянкою ОСОБА_2 чинились всілякі перепони та перешкоди.

Так, у перші роки після розлучення він бачився з сином кожні вихідні, а згодом дане спілкування було обмежено ОСОБА_2 до побачень один раз на місяць потягом декількох годин у присутності та у місцях визначених ОСОБА_2 . Згодом побачення з сином ОСОБА_7 були дозволені його матір`ю ще рідше з обмеженням по часу, у деяких випадках, не більше 15-20 хвилин.

У поодиноких випадках, за попередньої домовленості із сином ОСОБА_7 та його мамою, приїзжав у зазначене ОСОБА_2 місце, а зустріч так і не відбулась. Коли ОСОБА_8 пішов у школу він був присутній на святах присвячених першому дзвонику.

Надалі, через заборону зустрічі з сином з боку ОСОБА_2 , приходилось зустрічатись із сином ОСОБА_7 між уроками безпосередньо у навчальному закладі. Згодом і ці зустрічі були припинені.

Глібу проводилась полосна операція з видалення апендициту. ОСОБА_2 не вважала за необхідне повідомити позивача про це. Після повідомлення його сином про той факт, що йому зроблена операція він негайно (того ж дня) приїздив до нього у лікарню м.Бровари. У палаті перебували син ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 (мати ОСОБА_2 ). Ним була запропонована допомога щодо догляду за його сином у післяопераційний період, а також грошова допомога на лікування. ОСОБА_2 відмовилась від допомоги по догляду та коштів. Грошові кошти на лікування були передані ним (у присутності ОСОБА_2 ) своєму сину ОСОБА_7 .

Перед кожним сезоном (осінь-зима, весна-літо) та перед початком кожного навчального року запитував у ОСОБА_2 щодо необхідності додаткового придбання ним необхідних речей для сина ОСОБА_7 . Постійно отримував відповідь, що у ОСОБА_7 все є і він нічого додатково не потребує.

Просив ОСОБА_2 про дозвіл на самостійне перебування ОСОБА_7 зі позивачем (без нагляду матері) на різних заходах, які сприяли би розвитку здібностей його сина ОСОБА_7 . Наприклад, приватні уроки малювання, прогулянки на квадроциклах. На дані пропозиції отримувалась категорична відмова.

Крім того, постійно запитував ОСОБА_2 щодо можливості провідати рідних бабусю та дідуся (батька та матір позивача), які проживають у с. Гостомель, Київської області. На що отримувалась відповідь, що вони знають де Гліб знаходиться (м. Бровари) можуть і самі приїхати. З плином часу здоров`я його батьків значно погіршувалось, але ситуація з побаченнями не змінювалась.

За весь час ведення окремого господарства (із 2013 року) всього один раз у вересні 2020 року ОСОБА_2 дозволила ОСОБА_7 провідати дідуся і бабусю без її присутності з чітким обмеженням по часу. Радість від зустрічі не мала меж.

Не зважаючи на зневажливе відношення до позивача особисто, безкінечні сварки та з метою хоч якимось чином бачитись із дитиною він погоджувався на вимоги, які висувалися матір`ю його сина ОСОБА_7 .

Ним неодноразово в усній формі (під час спілкування) пропонувалось ОСОБА_2 проживання сина ОСОБА_7 з позивачем без будь-яких фінансових зобов`язань із її сторони. Кожного разу отримано негативну відповідь. Дана пропозиція обумовлена тільки тим, що він безмежно любить своїх дітей, і заради них готовий на будь-які умови.

20 жовтня 2018 році позивачем був зареєстрований шлюб із ОСОБА_10 (прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_11 ).

25 жовтня 2019 року трапилось ДТП, а саме: наїзд водієм легкового автомобіля на пішохідному переході на ОСОБА_12 (мати його дружини ОСОБА_11 ). Внаслідок цього ДТП ОСОБА_12 отримала тяжкі травми та довгий час перебувала у лікувальних та реабілітаціних закладах.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народився син ОСОБА_13 .

Звертає увагу суду на той факт, що ОСОБА_2 було відомо про те, що у нього є дружина і неповнолітні та малолітні діти. Дані факти ОСОБА_2 не зазначені у заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини від 01.06.2021 року.

У липні 2021 року його матері ОСОБА_14 проведено термінову невідкладну платну операцію у онкоцентрі ?Добрий прогноз?. ОСОБА_14 перенесла операцію та перебуває на реабілітації амбулаторно.

Таким чином позивач просить суд при ухваленні рішення врахувати такі обставини:

1. На теперішній час на його уриманні, крім сина ОСОБА_4 , знаходяться:

неповнолітній ОСОБА_13 , 2021 року народження;

неповнолітній ОСОБА_15 , 2011 року народження (син ОСОБА_16 . Аліменти на ОСОБА_15 не стягуються.;

дружина ОСОБА_11 (перебуває у відпустці по догляду за дитиною);

інвалід першої групи ОСОБА_12 (мати його дружини).

2. На частковому утриманні, крім сина ОСОБА_4 та тих хто перебуває на повному утриманні, знаходяться непрацездатні особи:

його батько пенсіонер, інвалід другої групи, учасник ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи першої категорії ОСОБА_17 ;

його мати пенсіонер ОСОБА_14 .

Джерелом його доходів є:

- заробітна плата за місцем основної роботи на Державному підприємстві ?Регіональні електричні мережі?;

- соціальні виплати, як потерпілому II категорії внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Всі доходи щорічно відображаються у декларації.

ДП ?Регіональні електричні мережі? (підприємство, де він працює) перебуває у процедурі банкрутства. Заробітна плата виплачується із значними затримками. Так станом на 06.10.2021 рку підприємство виплатило тільки частину заробітної плати за липень 2021 року.

Відповідно до перерахованого вище, позивач вважає, що ОСОБА_2 вбачає його участь у вихованні та розвитку сина ОСОБА_4 тільки у вигляді грошових переказів. А він любить свою дитину та хоче приймати безпосередню участь у його житті.

З метою виконання судового наказу він у телефонній розмові просив ОСОБА_2 надати банківські реквізити для переказу аліментів. ОСОБА_2 відмовила у наданні реквізитів.

26 листопада 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 25 січня 2022 року.

03 лютого 2022 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вважає, що судовий наказ Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, є обгрунтованим та законним.

Матеріальну допомогу на утримання в достатньому розмірі для неповнолітньої дитини відповідач їй не надає, хоча згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України зобов`язаний надавати.

У зв`язку із тим, що з 2012 року і протягом всього часу до 01 червня 2021 року позивач офіційно не сплачував аліменти на утримання та розвиток їх сина в об`ємі і обсязі необхідному для їх сина ОСОБА_7 гідного росту і розвитку як дитини відповідного віку, вона звернулася до суду за стягненням аліментів.

Працюючи офіційно отримуючи зарплату, яка підтверджується щорічними деклараціями про майновий стан і доходи, позивач уникав сплати аліментів відповідно до обсягів визначених чинним законодавством. Позивач надавав фіксовану суму, яку він самостійно визначив на власний розсуд.

І тому, враховуючи потреби сина, якому на даний час виповнилося вже 14 років, а на момент її звернення із заявою до суду про стягнення аліментів ОСОБА_7 було повних 13 років, вона звернулась до суду з метою забезпечення якнайкращих інтересів сина для його духовного, фізичного розвитку, підтримання здоров`я на належному рівні (враховуючи очні проблеми із здоров`ям).

Також позивач лукавить зазначаючи про те, що вона нібито не згідно цільового значення використовувала кошти надані батьком, як аліменти для сина. Це спростовується -наданими до відзиву документами-доказами щодо лікування, реабілітації та оздоровлення сина. Всі процедури проводились згідно із призначеннями та рекомендаціями лікарів.

Щодо тверджень позивача відносно подарунків слід зазначити наступне. Обов`язок кожного із батьків дарувати дітям радість та позитивні емоції. А не нагадувати дітям про його, батька, добрі вчинки відносно дитини. Подарунки - не аліменти, це добра воля батька чи матері та звичайна увага батьків до дітей.

Відповідач зазначила, що дійсно, позивач приїздив і дарував дарунки для дитини, але це він робив з власної ініціативи і за своїм власним бажанням, або за проханням сина, ніколи не узгоджуючи це з нею.

Крім того, ці подарунки жодним чином не відносяться до аліментів, тому що аліменти в перекладі з латини (лат. Аlimentum) це харчі, продовольство. Це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. Проводяться або за згодою, або в судовому порядку.

Стягнення аліментів необхідно для гармонійного та відповідно до віку дитини її розвитку.

Щодо побачень із сином та питання участі батька у вихованні їх спільного сина ОСОБА_18 .

Відповідач не перешкоджає побаченням батька із сином. Лише коли ОСОБА_8 був дуже вражений їх розлученням, що досить важко було для нього, і у дитини після частих побачень із батьком відбувались порушення сну на основі перезбудження, вона в цілях збереження нервової системи сина, попрохала колишнього чоловіка деякий час бачитись із ОСОБА_7 рідше.

З часом ці зустрічі з побачень раз у місяць перейшли у побачення раз у три місяці, а з 12 років батько домовлявся про побачення безпосередньо із сином, без її відома. Вона дізнавалась про все від сина.

Певний час ОСОБА_1 не вважав за потрібне попередньо домовлятись про зустрічі із сином, що не сприяло їхнім побаченням. Він приїздив під паркан будинку, телефонував і вимагав побачення із ОСОБА_7 .

Крім того, після другого одруження батько познайомив їх сина ОСОБА_7 із сином нової дружини ОСОБА_19 , про їхню дружбу вона не заперечувала. Але з того часу їхні побачення кардинально змінились, і увага, до якої звик син при побаченнях з батьком, ділилася на двох.

Згідно довідки БСШ І-ІІІ ступенів №7 від 02.02.2022р. № 22, характеристики учня 9-Г класу Броварської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 7 ОСОБА_4 , довідки БСШ І-ІІІ ступенів №7 від 02.02.2022р. №23 вбачається, що батько зовсім не приймає участі у вихованні, розвитку дитини, не цікавиться його успішністю та підлітковими проблемами.

Щодо надання ОСОБА_1 дозволів на виїзд дитини за кордон.

Всі ці дозволи оформлялись лише за її рахунок та й за вимогою батька, у тому місці, де тільки йому було зручно. Тому вона знайшла нотаріальну контору, що знаходиться через дорогу від будівлі, де працює позивач.

У 2013 році ОСОБА_1 оплатив 25% від вартості путівки на двох до Єгипту. Всі подальші кошти на оздоровлення він давав особисто сину (на розваги).

Щодо тих причин, які зазначає позивач у своєму позові відносно підстав зміни розміру і способу стягнення аліментів, то вважає їх абсолютно безпідставними.

Жодним чином передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України доказами не доведено позивачем необхідність зміни розміру аліментів та способу їх виплати.

Те, що у позивача є на утриманні перераховані у позові особи не підтверджені належними та допустимими доказами.

Позивач працює офіційно. На підтвердження зазначеного надаються декларації. ОСОБА_1 офіційно працює заступником директора Технічного департаменту - начальником електротехнічного відділу ДП ?Регіональні електричні мережі?.

Щодо тверджень позивача відносно побачень дідуся і бабусі з онуком. Вона ніколи не була проти того, щоб ОСОБА_20 привозив батьків для побачення з ОСОБА_7 або щоб вони самі приїздили до нього, до певного віку. Одного разу, коли колишній чоловік возив ОСОБА_7 до своїх батьків, вони повернулись раніше домовленого часу і особливого захоплення від зустрічі у дитини не було. Крім того, обіцянки, які давали батьки, відносно спілкування з онуком, до цього часу жодного разу не виконувались.

Також вона, як одержувач аліментів на дитину, заперечує щодо зміни способу їх стягнення.

15 червня 2022 року виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області до суду подав свої пояснення, в яких зазначено, що доцільно визначити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_4 : ІІІ неділя кожного місяця з 10.00 год. до 18.00 год. (батько забирає сина за місцем проживання дитини, а саме: АДРЕСА_2 ), літні канікули 7 днів за попередньою домовленістю з матір`ю та сином.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області в частині позовних вимог про призначення графіку побачень з сином ОСОБА_4 залишено без розгляду, в іншій частині позову продовжено розгляд справи.

21 липня 2022 року позивач подав до суду заперечення на відзив, в яких посилався на те, що відповідно до постанови Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 28.09.2021 ВП № 66957256 з ОСОБА_1 стягується на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки мого заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти (кошти на утримання дитини) стягуються із його заробітної плати за основним місцем роботи. Відповідно до довідки виданої ДП ?Регіональні електричні мережі? від 14.06.2022 № 01/17 утримана сума становить 73042,80 грн. Заборгованість з оплати аліментів відсутня.

Викладені відповідачем у відзиві доводи та заперечення вважає нікчемними та такими, що не відповідають реальному стану речей у даній справі.

У абзаці 1 на сторінці 3 відзиву відповідач наполягає на наданні матеріальної допомоги, плутаючи з аліментами (коштами на утримання дитини). Чим викликаний даний факт йому не відомо.

До того ж позивач вводить в оману та вказує неточні посилання на ст. 180 Сімейного кодексу України (абзац 1 на сторінці 3 відзиву) та неправдиві свідчення (абзац 2 на сторінці 3 відзиву). У матеріалах справи є копії квитанцій за касовими операціями щодо перерахування коштів за останні три роки.

Аліменти (у грошовій формі), а також різні речі (натуральна форма) надавались і надаються для його сина ОСОБА_7 тільки з його доходів, джерелом яких є заробітна плата, їх не більше і не менше, вони є такими як вони є.

Кошти (у грошовій формі), які перераховувались на утримання дитини, були більшими за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

До матеріалів справи долучено копію консультативного висновку від 21.04.2022 Інституту серця МОЗ України (заява від 30.05.2022), що свідчить про погіршення мого стану здоров`я. На даний час збираються кошти для проведення обстеження та за результатами визначення способу (методу) подальшого лікування.

10 серпня 2022 року відповідач подала до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких посилається на те, що доводи позивача є безпідставними і позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Позивач, звертаючи увагу у своїх запереченнях на її відзив на позовну заяву, зазначив, що вона нібито зберігає кошти у сейфі і не наділяє їх синові. Такі висновки позивача по меншій мірі є безглуздими. Аліменти, які надходять від позивача потрапляють на банківську картку. З цієї картки і робляться всі транзакції на придбання усього необхідного для їх сина ОСОБА_7 . Решта коштів зберігається на карті і ніхто їх ні у ніякий сейф не ховає.

Крім того, позивач зазначає у своєму позові про те, що на його нібито утриманні перебувають його батьки та теща. У неї теж є батьки, які потребують догляду та лікування, але це не означає, що аліменти, які виплачує позивач сину йдуть саме на ці потреби. Вони, позивач і відповідач, є дітьми своїх батьих є витрати на батьків. І такі витрати жодним чином не можуть стосуватись їх сина і не впливати на його утримання. Аліменти для сина - це є аліменти на утримання, виховання, харчування, лікування, одяг та уподобання сина, розвиток ОСОБА_7 як особистості.

Те, що вона не знімає кошти і не витрачає їх, наприклад на купівлю морозива сину або інших продуктів харчування, а купує ці продукти харчування за свої власні кошти, бо вона не може окремо купувати тільки сину і готувати тільки йому, не означає, що аліменти є зайвими. Аліментні кошти таким чином і заощаджуються на картці на яку вони надходять. Але ще раз хочу наголосити, що аліменти є власними коштами сина і тому він має право розпорядитись ними як він вважає за потрібне під контролем дорослих. Хоче - збирає їх, а хоче - витрачає.

Слід зауважити, що такої юридичної норми як відсутність необхідності у аліментах нема. І тому посилання позивача на такі свої індивідуальні висновки є некоректними.

Звичайно, в порівнянні з аліментами розміром у дві тисячі гривень, щомісячно, які надходили до подання заяви про видачу судового наказу, ніщо з тими коштами, які отримав ОСОБА_8 за останній рік. Гроші на картці накопичились до досить солідної суми, але це не означає, що її потрібно негайно витратити повністю до копійки. З коштів сина нічого для відповідач не купує. І, взагалі, що в цьому поганого, що кошти на ОСОБА_7 картці будуть заощаджені і він буде мати змогу придбати, те що йому буде потрібно у майбутньому. І для сина це буде як знахідка. До речі на цей рік планувалося після закінчення навчального року оздоровити ОСОБА_7 за кордоном, але війна внесла свої корективи. Коли син евакуювався з міста, гроші на його утримання були частково взяті з його картки.

Щодо зазначеного позивачем відносно його стану здоров`я відповідач зазначила про наступне.

Позивач є працездатним, отримує відповідну заробітну плату, не сплачує на даний час інших аліментів і ним не надано доказів, які б підтверджували його непрацездатність або втрату працездатності (висновок ЛКК, висновок МСЕК).

07 вересня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 15 листопада 2022 року.

В судовому засіданні позивача повністю підтримав позов, просив його задовольнити із підстав у ньому викладених.

Відповідача та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, вважають позов необґрунтованим, пояснення надали аналогічно викладеним у відзиві.

Суд, вислухавши позивача та відповідача, представника відповідача повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами.

Відповідно ч.1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом . Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно ст. 80, ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 30 липня 2021 року Броварськоим міськрайонним судом Київської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

02 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву про зменшення аліментів, мотивуючи її тим, що в нього змінились життєві обставини, а саме.

20 жовтня 2018 році він зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 (прізвище у шлюбі ОСОБА_11 ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3 виданий Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2522.

25 жовтня 2019 року трапилось ДТП, а саме: наїзд водієм легкового автомобіля на пішохідному переході на ОСОБА_12 (мати його дружини ОСОБА_11 ). Внаслідок цього ДТП ОСОБА_12 отримала тяжкі травми та довгий час перебувала у лікувальних та реабілітаціних закладах.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народився син ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 виданий Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 288. (а.с. 42)

У липні 2021 року його матері ОСОБА_14 проведено термінову невідкладну платну операцію у онкоцентрі ?Добрий прогноз?. ОСОБА_14 перенесла операцію та перебуває на реабілітації амбулаторно. (а.с. 43)

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 192 СК України підставою для зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявляючи вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_21 , позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин ним наведених та які могли б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначених судом.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, ст. 183 Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст.184 Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 надав довідку про те, що він офіційно працює заступником директора Технічного департаменту начальника електротехнічного відділу ДП ?Регіональні електричні мережі?, також зазначив, що у нього крім сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ще: неповнолітній ОСОБА_13 , 2021 року народження; неповнолітній ОСОБА_15 , 2011 року народження (син ОСОБА_16 . Аліменти на ОСОБА_15 не стягуються.; дружина ОСОБА_11 (перебуває у відпустці по догляду за дитиною); інвалід першої групи ОСОБА_12 (мати його дружини); його батько пенсіонер, інвалід другої групи, учасник ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи першої категорії ОСОБА_17 ; його мати пенсіонер ОСОБА_14 , однак, належних доказів зміни свого матеріального становища до погіршення позивач суду не надав.

Таким чином слід зазначити, що позивач є працездатною особою, доказів на підтвердження неможливості працювати за станом здоров`я матеріали справи не містять, щодо народження другого сина слід зазначити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянувши справу № 565/2071/19 встановив, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, а щодо перебування на його утриманні інших осіб належних, достатніх доказів матеріали справи не містять, а тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необгрунтованими, не доведеними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України, ст. ст. 200, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, визначивши їх у твердій грошовій формі на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно; встановлення перерахування аліментів на рахунок дитини; встановлення контролю за цільовим використанням аліментів з наданням відповідних платіжних документів, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.