ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року

м. Чернівці

справа № 727/6703/22

провадження №22-ц/822/912,962/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Паучек І.І.

з участю представника позивача Чернівецької обласної ради Базюка Юрія Романовича, представника відповідача ОСОБА_1

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідач Чернівецька обласна рада, голова Чернівецької обласної ради, Комунальне некомерційне підприємство «Чернівецький обласний перинатальний центр»

апеляційні скарги Чернівецької обласної ради на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 жовтня 2022 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 8 листопада 2022 року, головуючий у першій інстанції Терещенко О.Є.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 у серпні 2022 року звернувся до суду з позовом до Чернівецької обласної ради, голови Чернівецької обласної ради, Комунального некомерційного підприємства "Чернівецький обласний перинатальний центр" про визнання розпорядження протиправним та скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначав, що на підставі контракту між Чернівецькою обласною радою в особі першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. та ОСОБА_2 від 2 квітня 2020 року призначений на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства "Чернівецький обласний перинатальний центр" на строк з 2 квітня 2020 року по 1 квітня 2025 року.

Також Чернівецькою обласною радою в особі першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. та ОСОБА_2 вчинено додаток до контракту від 04 травня 2020 року «Заробітна плата та умови преміювання керівника об`єкту спільної власності територіальних громад області».

Розпорядженням голови Чернівецької обласної ради О.Бойко від 05 серпня 2022 року № 64-П «Про звільнення з посади генерального директора комунального некомерційного підприємства "Чернівецький обласний перинатальний центр" Д.Манчуленка» звільнений 8 серпня 2022 року з посади генерального директора комунального некомерційного підприємства "Чернівецький обласний перинатальний центр" у зв`язку із закінченням строку дії контракту з ОСОБА_2 від 1 серпня 2019 року №2208.

Посилається на незаконність розпорядження голови Чернівецької обласної ради О.Бойко від 05 серпня 2022 року № 64-П за наявності контракту між Чернівецькою обласною радою в особі першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. та ОСОБА_2 від 2 квітня 2020 року строком до 1 квітня 2021 року.

Просив визнати незаконним, протиправним та скасувати розпорядження голови Чернівецької обласної ради від 05 серпня 2022 року № 64-П "Про звільнення з посади генерального директора Комунального некомерційного підприємства "Чернівецький обласний перинатальний центр" Манчуленка Д.Г. "

Поновити ОСОБА_2 на посаді генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» з 08 серпня 2022 року

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 08 серпня 2022 року по день винесення рішення суду з розрахунку 1893 грн. 77 коп. одноденної заробітної плати.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Шевченківський районний суд м. Чернівці від 12 жовтня 2022 року провадження у справі в частині позовних вимог до голови Чернівецької обласної ради Бойка О.С. закрито.

Позов ОСОБА_2 до Чернівецької обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» про визнання розпорядження про звільнення протиправним та скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.

Визнано незаконним, протиправним та скасовано розпорядження голови Чернівецької обласної ради О.Бойко від 05 серпня 2022 року № 64-П «Про звільнення з посади генерального директора комунального некомерційного підприємства "Чернівецький обласний перинатальний центр" Д.Манчуленка».

Поновлено ОСОБА_2 на посаду генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» з 08 серпня 2022 року.

Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за один місяць.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 08 серпня 2022 року по 12 жовтня 2022 року з розрахунку 1893 грн. 77 коп. одноденної заробітної плати у розмірі 90900 грн 96 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 листопада 2022 року заяву ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з Чернівецької обласної ради на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 23 555 грн.

В решті відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Чернівецька обласна рада в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 жовтня 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Чернівецької обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити.

Чернівецька обласна рада в апеляційній скарзі на додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 08 листопада 2022 року просить додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 08 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає, що судом першої інстанції не застосовано пункт 20 частини першої статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», за яким правом на призначення та звільнення керівників комунальних підприємств наділено виключно колегіальний орган, яким є Чернівецька обласна рада.

Також пунктом 2.1 Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів, організацій - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області, затвердженого рішенням Чернівецької обласної ради від 13 вересня 2017 року №164-15/17 встановлено, що керівники призначаються на посаду обласною радою на її пленарних засіданнях, шляхом прийняття рішень.

Відповідно до пунктів 2.6, 2.7 Положення питання про укладення контрактів з керівниками вирішуються обласною радою на її пленарних засіданнях, крім випадків, визначених законодавством.

Контракти з керівниками укладаються головою обласної ради на підставі відповідного рішення обласної ради або з інших підстав, визначених законодавством.

Повноваження голови обласної ради щодо укладення/переукладення строкового трудового договору (контракту) з керівником без відповідного рішення обласної ради визначені у пункті 2.4 цього Положення і стосуються випадку укладення нового строкового трудового договору (контракту) у зв`язку з закінченням строку дії попереднього.

Суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про те, що для здійснення переведення ОСОБА_2 в порядку реорганізації Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» в Комунальне некомерційне підприємство «Чернівецький обласний перинатальний центр» відсутні підстав для прийняття рішення на пленарному засіданні обласної ради.

Вказує на помилковість висновку суду першої інстанції щодо реорганізації Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» в Комунальне некомерційне підприємство «Чернівецький обласний перинатальний центр».

На підставі рішення Чернівецької обласної ради від 4 лютого 2020 року №17-36/20 юридичну особу Комунальне некомерційне підприємство «Міський клінічний пологовий будинок №1» з 1 квітня 2020 року прийнято у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області (обласну комунальну власність), орган управління підприємства змінено з Чернівецької міської ради на Чернівецьку обласну раду, підприємство перейменовано з Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» на Комунальне некомерційне підприємство «Чернівецький обласний перинатальний центр».

Трудові відносини ОСОБА_2 врегульовані контрактом між Чернівецьким міським головою (Каспруком О.П.) та генеральним директором комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» (Манчуленком Д.Г.) від 1 серпня 2019 року №2208 із змінами згідно із розпорядженням Чернівецького міського голови від 14 лютого 2020 року №190к.

Припинення трудових відносин ОСОБА_2 слід пов`язувати із завершенням дії наведеного контракту.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно застосовано преюдицію стосовно фактів і правовідносин, встановлених рішенням за позовом ОСОБА_2 до Чернівецького міського голови, Чернівецької міської ради, голови реорганізаційної комісії Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1», Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» з участю третьої особи Управління забезпечення медичного обслуговування у сфері охорони здоров`я Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, переведення у зв`язку з реорганізацією та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не грунтуються на вимогам закону висновки суду першої інстанції, що трудовий контракт між Чернівецькою обласною радою та ОСОБА_2 від 2 квітня 2020 року є єдиним строковим договором, який регулює правовідносини сторін, оскільки не скасований судом та не визнаний недійсним, оскільки на нього не розповсюджуються вимоги стосовно чинності правочину, не може бути визнаний недійсним в судовому порядку.

Судом першої інстанції не надано оцінки доказам відсутності заяви ОСОБА_2 щодо призначення (укладення контракту), адміністративного акту (розпорядження) щодо укладення трудового договору (контракту), перебування ОСОБА_3 у відпустці без збереження заробітної плати 2 квітня 2020 року.

Посилається на відсутність у матеріалах справи попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, договір про надання правової допомоги, квитанція, акт виконаних робіт складено зацікавленими сторонами, інших доказів, які свідчать про дійсну оплату витрат на правову допомогу ОСОБА_2 не надано.

Додаток 4 від 9 серпня 2022 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 16 липня 2021 року не є належним доказом дійсних витрат на правову допомогу, оскільки із його змісту не зрозуміло про оплату яких послуг та за яким позовом йдеться.

Додаток 5 від 9 серпня 2022 року про виправлення описки подано 7 листопада 2022 року, тобто з порушенням строків, встановлених ч.8 ст.141 ЦПК України, не направлено відповідачу Чернівецькій обласній раді.

Судом першої інстанції не обгрунтовано суму витрат на професійну правничу допомогу 23550 грн.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційні скарги Чернівецької обласної ради не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Чернівецької обласної ради рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 жовтня 2022 року та апеляційна скарга на додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 08 листопада 2022 року підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 до Чернівецької обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для захисту права ОСОБА_2 у спосіб визнання протиправним та скасування розпорядження голови Чернівецької обласної ради О.Бойко від 05 серпня 2022 року № 64-П «Про звільнення з посади генерального директора комунального некомерційного підприємства "Чернівецький обласний перинатальний центр" Д.Манчуленка», поновлення ОСОБА_2 на посаді з 08 серпня 2022 року, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в сумі 90900 грн 96 коп.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції вказав на відсутність підстав для звільнення ОСОБА_2 розпорядженням голови Чернівецької обласної ради О.Бойко від 05 серпня 2022 року № 64-П «Про звільнення з посади генерального директора комунального некомерційного підприємства "Чернівецький обласний перинатальний центр" Д.Манчуленка», оскільки строк дії контракту між Чернівецькою обласною радою та ОСОБА_2 від 2 квітня 2020 року визначений до 1 квітня 2025 року, підстав для його дострокового розірвання не наведено.

Водночас судом першої інстанції встановлено, що Чернівецькою обласною радою в особі першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. та ОСОБА_2 укладено контракт про призначення на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства "Чернівецький обласний перинатальний центр" від 2 квітня 2020 року, додатком до контракту від 4 травня 2020 року визначено умови преміювання керівника об`єкту спільної власності територіальних громад області, наведений контракт регулює правовідносини сторін, оскільки не скасований судом, не визнаний недійсним, дія попереднього контракту між Чернівецьким міським головою та ОСОБА_2 від 1 серпня 2019 року №2208 припинена 2 квітня 2020 року.

При цьому судом першої інстанції зазначено, що Чернівецькою обласною радою не спростовано наявність між Чернівецькою обласною радою та ОСОБА_2 трудових відносин, оформлених належним чином контрактом від 2 квітня 2020 року, не прийнято доводи Чернівецької обласної ради про не укладення контракту з підстав відсутності в Чернівецькій обласній раді примірника контракту, порушення процедури його підписання.

Разом з тим суд першої інстанції вважав, що відсутність заяви ОСОБА_2 про укладення контракту та перебування першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. у відпустці без збереження заробітної плати 2 квітня 2020 року не спростовують вчинення між Чернівецькою обласною радою та ОСОБА_2 трудового договору 2 квітня 2020 року.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу частково, судом першої інстанції враховано заперечення Чернівецької обласної ради щодо розміру витрат, складність справи та наявність чисельної усталеної судової практики з аналогічних справ, ціну справи та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов висновку про неспівмірність розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 33650 грн. зі складністю справи та їх зменшення до 23555 грн.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

До матеріалів справи приєднано трудовий контракт (строковий трудовий договір) Чернівецького міського голови з генеральним директором комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» Чернівецької міської ради, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Чернівці від 1 серпня 2019 року №2208, за яким ОСОБА_2 призначений на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» Чернівецької міської ради на термін з 1 серпня 2019 року по 31 липня 2022 року.

Розпорядженням Чернівецького міського голови «Про внесення змін в трудовий контракт Чернівецького міського голови з ОСОБА_2 генеральним директором комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» Чернівецької міської ради» від 14 лютого 2020 року №190-к внесено зміни до розпорядження міського голови «Про поновлення на роботі на про трудовий контракт міського голови з ОСОБА_2 генеральним директором комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» Чернівецької міської ради» від 7 лютого 2020 року №167-к, викладено пункт 2 в наступній редакції: « призначити ОСОБА_2 на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» Чернівецької міської ради за трудовим контрактом (строковим трудовим договором), що належить до комунальної власності територіальної громади м.Чернівці, в порядку переведення (ст.32 КЗпП України) на термін з 1 серпня 2019 року по 31 липня 2022 року за його згодою.

Рішенням Чернівецької обласної ради від 4 лютого 2020 року №17-36/20 юридичну особу Комунальне некомерційне підприємство «Міський клінічний пологовий будинок №1» з 1 квітня 2020 року прийнято у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області (обласну комунальну власність), орган управління підприємства змінено з Чернівецької міської ради на Чернівецьку обласну раду, підприємство перейменовано з Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» на Комунальне некомерційне підприємство «Чернівецький обласний перинатальний центр».

Між Чернівецькою обласною радою в особі першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. та ОСОБА_2 укладено контракт від 2 квітня 2020 року, яким ОСОБА_2 призначено на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства "Чернівецький обласний перинатальний центр" на строк з 2 квітня 2020 року по 1 квітня 2025 року.

Також Чернівецькою обласною радою в особі першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. та ОСОБА_2 вчинено додаток до контракту від 04 травня 2020 року «Заробітна плата та умови преміювання керівника об`єкту спільної власності територіальних громад області».

Розпорядженням голови Чернівецької обласної ради О.Бойко від 05 серпня 2022 року № 64-П «Про звільнення з посади генерального директора комунального некомерційного підприємства "Чернівецький обласний перинатальний центр" Д.Манчуленка» ОСОБА_2 звільнено 8 серпня 2022 року з посади генерального директора комунального некомерційного підприємства "Чернівецький обласний перинатальний центр" у зв`язку із закінченням строку дії контракту з ОСОБА_2 від 1 серпня 2019 року №2208.

Рішенням 15 сесії Чернівецької обласної ради 7 скликання від 13 вересня 2017 року №164-15/17 затверджено Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів, організацій - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області.

На підставі пункту 2.4, 2.4.1 Положення з керівниками, які призначені обласною радою на посади раніше, контракти можуть бути переукладенні відповідно до вимог чинного законодавства та цього Порядку.

З керівниками об`єктів комунальної власності продовжуються трудові відносини шляхом укладення нового строкового трудового договору чи контракту, який підписує голова обласної ради на підставі висновку постійної комісії з питань приватизації та управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області.

Розпорядженням першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. «Про відсторонення ОСОБА_4 від посади» від 2 березня 2020 року №13-к відсторонено ОСОБА_4 від посади голови Чернівецької обласної ради з 28 лютого 2020 року до 4 квітня 2020 року в межах строку досудового розслідування без збереження заробітної плати.

Виконання обов`язків голови Чернівецької обласної ради на час відсторонення ОСОБА_4 залишено на першого заступника голови Чернівецької обласної ради ОСОБА_3 .

На підставі розпорядження першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. «Про відпустку першого заступника голови обласної ради» від 1 квітня 2020 року №42-в вибула у відпустку без збереження заробітної плати тривалістю 2 календарних дні з 2 по 3 квітня 2020 року у зв`язку із сімейними обставинами.

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Попова-Завгородня С.Г., подано 17 жовтня 2022 року поштою заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, до якої додано договір між адвокатом Поповою-Завгородньою С.Г. та Манчуленко Д.Г. про надання правничої (правової) допомоги від 16 липня 2021 року, додаток №4 від 9 серпня 2022 року до договору між адвокатом Поповою-Завгородньою С.Г. та Манчуленко Д.Г. про надання правничої (правової) допомоги від 16 липня 2021 року, акт від 14 жовтня 2022 року виконаних робіт за договором між адвокатом Поповою-Завгородньою С.Г. та Манчуленко Д.Г. про надання правничої (правової) допомоги від 16 липня 2021 року, квитанцію від 14 жовтня 2022 року №02/23/22.

Також ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Попова-Завгородня С.Г., подано 7 листопада 2022 року додаток №5 від 9 серпня 2022 року до договору між адвокатом Поповою-Завгородньою С.Г. та Манчуленко Д.Г. про надання правничої (правової) допомоги від 16 липня 2021 року.

На підставі п.4.1 договору між адвокатом Поповою-Завгородньою С.Г. та Манчуленко Д.Г. про надання правничої (правової) допомоги від 16 липня 2021 року за послуги за п.1.1 даного договору замовник сплачує адвокату винагороду (гонорар) в порядку та розмірі, визначено в додатку №1 до даного договору.

Адвокатом Поповою-Завгородньою С.Г. та Манчуленко Д.Г. вчинено додаток №4 від 9 серпня 2022 року до договору між адвокатом Поповою-Завгородньою С.Г. та Манчуленко Д.Г. про надання правничої (правової) допомоги від 16 липня 2021 року.

За пунктом 1 наведеного додатку доповнено п.2.1 договору про надання правничої (правової) допомоги від 16 липня 2021 року підпунктом 6 в редакції: захист та представлення інтересів замовника у справі за позовом ОСОБА_2 до Чернівецької обласної ради про скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно із пунктами 2.1, 2.2 додатку за надання правової допомоги замовник сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 2100 грн за годину роботи з надання правової допомоги відповідно до складеного та підписаного сторонами акту виконаних робіт.

За участь в судових засіданнях по справі за позовом Чернівецької обласної ради до ОСОБА_2 про визнання строкового трудового контракту недійсним замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 4000 грн за кожне судове засідання окремо, про що складається та підписується сторонами акт виконаних робіт.

Згідно акту виконаних робіт від 14 жовтня 2022 року сторони визнають, що у справі за позовом ОСОБА_2 до Чернівецької обласної ради про винання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу адвокатом Поповою-Завгородньою С.Г. надано послуги з підготовки та подання до суду позовної заяви тривалістю 4 год. вартістю 8400 грн, ознайомлення із відзивом та підготовки правової позиції тривалістю 1 год. 30 хв. вартістю 3150 грн, здійснення запиту до Чернівецької обласної ради тривалістю 30 хв. вартістю 1050 грн, ознайомлення з клопотанням тривалістю 30 хв. вартістю 1050 грн, участь у судових засіданням 18 серпня 2022 року вартістю 4000 грн, 29 серпня 2022 року вартістю 4000 грн, 8 вересня 2022 року вартістю 4000 грн, 5 жовтня 2022 року вартістю 4000 грн, 7 жовтня 2022 року вартістю 4000 грн. загальною вартістю 33650 грн.

У додатку №5 від 9 серпня 2022 року до договору між адвокатом Поповою-Завгородньою С.Г. та Манчуленко Д.Г. про надання правничої (правової) допомоги від 16 липня 2021 року виправлено описку в п.2.2 додатку №4 від 9 серпня 2022 року, зазначити вважати вірним п.2.2 за участь в судових засіданнях по справі за позовом ОСОБА_2 до Чернівецької обласної ради про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 4000 грн за кожне судове засідання окремо.

Чернівецькою обласною радою подано клопотання про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу 2 листопада 2022 року.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Щодо апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 жовтня 2022 року

Згідно з частиною шостою статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини першої статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

На підставі частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За змістом частини першої, другої статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні контракту.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року № 12-рп/98 у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України (справа про тлумачення терміну «законодавство»), контракт, як особлива форма трудового договору, повинен спрямовуватися на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівника, враховуючи його індивідуальні здібності й професійні навички, його правову і соціальну захищеність. Умови контракту, які погіршують становище працівника, порівняно з чинним законодавством, угодами і колективним договором, вважаються недійсними (стаття 9 КЗпП України) (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини). На момент прийняття Конституційним Судом України Рішення від № 12-рп/98 положення частини третьої статті 21 Кодексу передбачали, що сфера застосування контракту визначається законодавством. Надаючи офіційне тлумачення цій нормі Конституційний Суд України зазначив, що терміном «законодавство» охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Порядок укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я визначений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 792 «Про затвердження Порядку укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я та типових форм контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я»

Відповідно до пункту першого Порядку укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я цей Порядок визначає механізм укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я та застосовується для керівників казенних підприємств, державних установ, комунальних некомерційних підприємств та комунальних установ, крім закладів охорони здоров`я МВС, військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення.

Рішенням 15 сесії Чернівецької обласної ради 7 скликання від 13 вересня 2017 року №164-15/17 затверджено Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів, організацій - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.

У постанові Верховного суду від 06 березня 2018 року у справі № 664/2284/16-ц викладено висновок про те, що звільнення у зв`язку із завершенням дії контракту, по суті, не є розірванням трудового контракту, а є припиненням контракту у зв`язку із закінченням строку його дії.

Встановлено, що рішенням Чернівецької обласної ради від 4 лютого 2020 року №17-36/20 юридичну особу Комунальне некомерційне підприємство «Міський клінічний пологовий будинок №1» з 1 квітня 2020 року прийнято у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області (обласну комунальну власність), орган управління підприємства змінено з Чернівецької міської ради на Чернівецьку обласну раду, підприємство перейменовано з Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» на Комунальне некомерційне підприємство «Чернівецький обласний перинатальний центр».

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 36 КЗпП України зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору.

У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Встановлено, що ОСОБА_2 був призначений на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» Чернівецької міської ради.

До матеріалів справи приєднано трудовий контракт (строковий трудовий договір) Чернівецького міського голови з генеральним директором комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» Чернівецької міської ради, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Чернівці від 1 серпня 2019 року №2208, за яким ОСОБА_2 призначений на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» Чернівецької міської ради на термін з 1 серпня 2019 року по 31 липня 2022 року.

Розпорядженням Чернівецького міського голови «Про внесення змін в трудовий контракт Чернівецького міського голови з ОСОБА_2 генеральним директором комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» Чернівецької міської ради» від 14 лютого 2020 року №190-к внесено зміни до розпорядження міського голови «Про поновлення на роботі на про трудовий контракт міського голови з ОСОБА_2 генеральним директором комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» Чернівецької міської ради» від 7 лютого 2020 року №167-к, викладено пункт 2 в наступній редакції: « призначити ОСОБА_2 на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» Чернівецької міської ради за трудовим контрактом (строковим трудовим договором), що належить до комунальної власності територіальної громади м.Чернівці, в порядку переведення (ст.32 КЗпП України) на термін з 1 серпня 2019 року по 31 липня 2022 року за його згодою.

Отже, внаслідок зміни органу управління підприємства з Чернівецької міської ради на Чернівецьку обласну раду дія трудового контракту (строкового трудового договору) Чернівецького міського голови з генеральним директором комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» Чернівецької міської ради, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Чернівці від 1 серпня 2019 року №2208, продовжилася.

З урахуванням перейменування Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» Чернівецької міської ради на Комунальне некомерційне підприємство «Чернівецький обласний перинатальний центр» Манчуленко Д.Г. є призначеним на посаду генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр».

До матеріалів справи приєднано контракт між Чернівецькою обласною радою в особі першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. та ОСОБА_2 від 2 квітня 2020 року, яким ОСОБА_2 призначено на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства "Чернівецький обласний перинатальний центр" на строк з 2 квітня 2020 року по 1 квітня 2025 року.

З огляду на наведене дія трудового контракту (строкового трудового договору) Чернівецького міського голови з генеральним директором комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок №1» Чернівецької міської ради, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Чернівці від 1 серпня 2019 року №2208 припинилася.

На підставі пункту 2.4, 2.4.1 Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів, організацій - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області з керівниками, які призначені обласною радою на посади раніше, контракти можуть бути переукладенні відповідно до вимог чинного законодавства та цього Порядку.

З керівниками об`єктів комунальної власності продовжуються трудові відносини шляхом укладення нового строкового трудового договору чи контракту, який підписує голова обласної ради на підставі висновку постійної комісії з питань приватизації та управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області.

Не можна погодитися з доводами Чернівецької обласної ради, що повноваження голови обласної ради щодо укладення/переукладення строкового трудового договору (контракту) з керівником без відповідного рішення обласної ради, визначені у пункті 2.4 Положення, стосуються випадку укладення нового строкового трудового договору (контракту) у зв`язку з закінченням строку дії попереднього.

За змістом пункту 2.4.1 Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів, організацій - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області наведеною нормою передбачається загальний порядок продовження трудових відносин з керівниками об`єктів комунальної власності шляхом укладення нового строкового трудового договору чи контракту.

Ураховуючи наведене суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для вирішення питання про укладення контракту між Чернівецькою обласною радою в особі першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. та ОСОБА_2 від 2 квітня 2020 року обласною радою на пленарному засіданні.

Не можна погодитися з доводами Чернівецької обласної ради про не застосування судом першої інстанції пункту 20 частини першої статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту 2.1, 2.6 Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів, організацій - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області, за якими керівники призначаються на посаду, питання про укладення контрактів з керівниками вирішуються обласною радою на її пленарних засіданнях, оскільки наведеними нормами урегульовано призначення керівників на посаду і укладення з ними контракту у разі наявності вакантної посади керівника.

Заперечуючи проти позову Чернівецька обласна рада посилалася на те, що контракт між Чернівецькою обласною радою в особі першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. та ОСОБА_2 від 2 квітня 2020 року не укладався, оскільки перший заступник голови Чернівецької обласної ради Маковецька І.С. перебувала у відпустці без збереження заробітної плати 2 квітня 2020 року.

Розпорядженням першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. «Про відсторонення ОСОБА_4 від посади» від 2 березня 2020 року №13-к відсторонено ОСОБА_4 від посади голови Чернівецької обласної ради з 28 лютого 2020 року до 4 квітня 2020 року в межах строку досудового розслідування без збереження заробітної плати.

Виконання обов`язків голови Чернівецької обласної ради на час відсторонення ОСОБА_4 залишено на першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецьку І.С.

На підставі розпорядження першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. «Про відпустку першого заступника голови обласної ради» від 1 квітня 2020 року №42-в вибула у відпустку без збереження заробітної плати тривалістю 2 календарних дні з 2 по 3 квітня 2020 року у зв`язку із сімейними обставинами.

У листі Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва від 17 жовтня 2014 року №8361 зазначено, що керівник підприємства є виконавчим органом управління юридичної особи, який діє на підставі Статуту і повноваження його припиняються у спосіб, визначений у Статуті. З часу його призначення (обрання) на посаду та до звільнення з посади його службові повноваження не припиняються.

Факт надання відпустки керівнику, крім випадку, коли його повноваження передаються іншому працівникові у порядку тимчасового заміщення, не припиняє його посадових повноважень.

Зовсім протилежна позиція викладена в листі Міністерства соціальної політики України від 17.10.2016 № 376/06/186-16 «Щодо тимчасового виконання обов`язків відсутнього працівника», відповідно якого у період відпустки керівник (головний бухгалтер) не може виконувати посадові обов`язки, оскільки відпустка є формою відпочинку, що гарантується усім працівникам (стаття 45 Конституції України).

Неможливість виконання працівником своїх обов`язків під час відпустки можна обґрунтувати також тією обставиною, що статтею 79 Кодексу законів про працю України передбачена можливість відкликання працівника з відпустки у встановленому порядку. Також законодавством передбачена можливість суміщення посад та виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Для виконання функцій керівника (головного бухгалтера) на час його відпустки може бути призначений виконувач обов`язків керівника (головного бухгалтера), який користується усіма повноваженнями керівника (головного бухгалтера), у тому числі правом підпису».

Водночас розпорядженням першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. «Про відпустку першого заступника голови обласної ради» від 1 квітня 2020 року №42-в на час відпустки першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. не призначено виконувача обов`язків.

Отже, повноваження першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. на час відпустки з 2 по 3 квітня 2020 року не були припинені.

За таких обставин продовження першим заступником голови Чернівецької обласної ради Маковецькою І.С. виконання в період відпустки з 2 по 3 квітня 2020 року своїх посадових обов`язків є порушенням трудового законодавства, яке само по собі не дає підстав для висновку про те, що контракт між Чернівецькою обласною радою в особі першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. та ОСОБА_2 від 2 квітня 2020 року не укладався.

Пунктом 3 Порядку укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 792 встановлено, що контракт укладається згідно з типовою формою для відповідної організаційно-правової форми державного, комунального закладу охорони здоров`я в письмовій формі у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, що мають однакову юридичну силу.

Контракт набирає чинності з моменту його підписання сторонами, якщо інше не передбачено контрактом, і може бути змінений за згодою сторін у письмовій формі.

На підставі пункту 2.8 Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів, організацій - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області, затвердженого рішенням15 сесії Чернівецької обласної ради 7 скликання від 13 вересня 2017 року №164-15/17, контракт набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

За змістом п.28 контракту між Чернівецькою обласною радою в особі першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. та ОСОБА_2 від 2 квітня 2020 року контракт діє з 2 квітня 2020 року до 1 квітня 2021 року і набирає чинності з дня підписання сторонами.

Судом встановлено, що контракт між Чернівецькою обласною радою в особі першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. та ОСОБА_2 від 2 квітня 2020 року підписаний обома сторонами, отже набув чинності.

За наведених обставин посилання Чернівецької області ради в апеляційній скарзі на порушення процедури укладення контракту між Чернівецькою обласною радою в особі першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. та ОСОБА_2 від 2 квітня 2020 року, зокрема, підписання контракту заступником голови Чернівецької обласної ради Маковецькою І.С. за відсутності висновку постійної комісії з питань приватизації та управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, заяви ОСОБА_2 про укладення нового контракту, розпорядження першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. про укладення контракту не дають підстав для висновку про неукладеність контракту.

Порядок укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 792, Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів, організацій - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області, затверджене рішенням15 сесії Чернівецької обласної ради 7 скликання від 13 вересня 2017 року №164-15/17, не передбачають наслідків порушення процедури укладення контракту.

Посилання суду першої інстанції на те, що контракт між Чернівецькою обласною радою в особі першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. та ОСОБА_2 від 2 квітня 2020 року не скасований судом, не визнаний недійсним фактично зводяться до не оспорення Чернівецькою обласною радою правомірності контракту.

На підставі пункту 9 Порядку укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 792 спори між сторонами, що уклали контракт, розв`язуються у порядку, встановленому законодавством.

За змістом пункту 4.12 Положення про порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів, організацій - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернівецької області, затвердженого рішенням15 сесії Чернівецької обласної ради 7 скликання від 13 вересня 2017 року №164-15/17, спірні питання між сторонами розглядаються в порядку, встановленому чинним законодавством України.

У справі, що розглядається, відсутній спір між Чернівецькою обласною радою та ОСОБА_2 щодо правомірності контракту між Чернівецькою обласною радою в особі першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. та ОСОБА_2 від 2 квітня 2020 року.

Чернівецькою обласною радою у відзиві на позов викладено обставини щодо оспорювання самого факту укладення контракту між Чернівецькою обласною радою в особі першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. та ОСОБА_2 від 2 квітня 2020 року.

Ураховуючи викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на час прийняття оскаржуваного розпорядження голови Чернівецької обласної ради від 05 серпня 2022 року № 64-П "Про звільнення з посади генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр" ОСОБА_2 " діяв контракт між Чернівецькою обласною радою в особі першого заступника голови Чернівецької обласної ради Маковецької І.С. та ОСОБА_2 від 2 квітня 2020 року, який і регулює трудові відносини між Чернівецькою обласною радою та ОСОБА_2 .

Тому не заслуговують на увагу посилання Чернівецької обласної ради на наявність підстав для звільнення ОСОБА_2 розпорядженням голови Чернівецької обласної ради О.Бойко від 05 серпня 2022 року № 64-П «Про звільнення з посади генерального директора комунального некомерційного підприємства "Чернівецький обласний перинатальний центр" Д.Манчуленка» у зв`язку із закінченням строку дії контракту, оскільки строк дії контракту між Чернівецькою обласною радою та ОСОБА_2 від 2 квітня 2020 року визначений до 1 квітня 2025 року.

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 8 листопада 2022 року

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частинами 1, 3 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У відповідності до пункту 1,2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частинами першою - третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Зі змісту статей 10 - 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

На підставі частини другої 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Зі змісту частини другої статті 134 ЦПК України вбачається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ЦПК України.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

З огляду на викладене вище відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

Чернівецькою обласною радою подано клопотання про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу 2 листопада 2022 року.

Отже, неподання ОСОБА_2 попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, не порушило принцип змагальності та не завадило Чернівецькій обласній раді належним чином висловити свої міркування щодо їх необґрунтованості.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У пункті 53 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Таким чином відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18.

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Попова-Завгородня С.Г., у позовній заяви викладено вимогу про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 35000 грн.

Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (справа "East/West Alliance Limited" проти України") від 23 січня 2014 року).

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

На підставі п.4.1 договору між адвокатом Поповою-Завгородньою С.Г. та Манчуленко Д.Г. про надання правничої (правової) допомоги від 16 липня 2021 року за послуги за п.1.1 даного договору замовник сплачує адвокату винагороду (гонорар) в порядку та розмірі, визначено в додатку №1 до даного договору.

Адвокатом Поповою-Завгородньою С.Г. та Манчуленко Д.Г. вчинено додаток №4 від 9 серпня 2022 року до договору між адвокатом Поповою-Завгородньою С.Г. та Манчуленко Д.Г. про надання правничої (правової) допомоги від 16 липня 2021 року.

За пунктом 1 наведеного додатку доповнено п.2.1 договору про надання правничої (правової) допомоги від 16 липня 2021 року підпунктом 6 в редакції: захист та представлення інтересів замовника у справі за позовом ОСОБА_2 до Чернівецької обласної ради про скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно із пунктами 2.1, 2.2 додатку за надання правової допомоги замовник сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 2100 грн за годину роботи з надання правової допомоги відповідно до складеного та підписаного сторонами акту виконаних робіт.

За участь в судових засіданнях по справі за позовом Чернівецької обласної ради до ОСОБА_2 про визнання строкового трудового контракту недійсним замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 4000 грн за кожне судове засідання окремо, про що складається та підписується сторонами акт виконаних робіт.

Згідно акту виконаних робіт від 14 жовтня 2022 року сторони визнають, що у справі за позовом ОСОБА_2 до Чернівецької обласної ради про винання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу адвокатом Поповою-Завгородньою С.Г. надано послуги з підготовки та подання до суду позовної заяви тривалістю 4 год. вартістю 8400 грн, ознайомлення із відзивом та підготовки правової позиції тривалістю 1 год. 30 хв. вартістю 3150 грн, здійснення запиту до Чернівецької обласної ради тривалістю 30 хв. вартістю 1050 грн, ознайомлення з клопотанням тривалістю 30 хв. вартістю 1050 грн, участь у судових засіданням 18 серпня 2022 року вартістю 4000 грн, 29 серпня 2022 року вартістю 4000 грн, 8 вересня 2022 року вартістю 4000 грн, 5 жовтня 2022 року вартістю 4000 грн, 7 жовтня 2022 року вартістю 4000 грн. загальною вартістю 33650 грн.

Ураховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, значення справи для ОСОБА_2 , реальність надання адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи, ураховуючи принципи співмірності, колегія суддів вважає справедливим обмеження судом першої інстанції такого розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для справи, відшкодування ОСОБА_2 понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 23555 грн.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на наведене рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 жовтня 2022 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 8 листопада 2022 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі ч.1ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Чернівецької обласної ради залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 жовтня 2022 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 8 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді М. І. Кулянда

О.О. Одинак