ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9587/18
провадження № 2/753/2185/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Єрош Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкоду у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ). Відповідно до акту прийому-передачі межових знаків на зберігання, було закріплено в натурі межі даної земельної ділянки в вигляді дерев`яних стовпів, що визначають встановлені межі земельної ділянки і відокремлюють її від суміжних з нею землеволодінь.

В травні 2017 року чоловік ОСОБА_4 без мого відому почав переустановку частини забору на земельній ділянці позивача вже за існуючим цегляним забором. Після неодноразових звернень до правоохоронних органів, позивачем отримано висновок про неможливість встановлення причетних осіб до пошкодження паркану позивача.

Позивач вказує, що самозахват земельної ділянки відбувався з вини відповідача, а відтак вона звернулася до суду за захистом порушеного права та просила суд зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтажу частини металевого паркану та відновити спільну межу земельних ділянок.

Не погоджуючись з позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подано зустрічний позов до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ). Відповідно до абрису встановлено порушення з боку ОСОБА_3 меж її земельної ділянки, а саме встановлення двох нежитлових приміщень, цегляного паркану на території її земельної ділянки, а також вигрібної ями та цегляної колони.

ОСОБА_3 30.06.2015 року було надано заяву посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа Строгою М.Д. за реєстровим №634, відповідно до якої ОСОБА_3 зобов`язалась в період до 01.11.2015 року провести демонтаж двох нежитлових приміщень, які розташовані на межі з земельною ділянкою ОСОБА_4 та зобов`язалась до 01.11.2015 року привести межу між ділянками у відповідність до кадастрового плану земельних ділянок. Однак, дані зобов`язання не були виконанні, а відтак ОСОБА_4 просить суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу вигрібної ями (бетонного фундаменту), демонтажу цегляної колони та демонтажу нежитлової будівлі.

У судових засіданнях позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав викладених у позові., При цьому проти зустрічних позовних вимог заперечували в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на зустрічний позов.

Відповідач за первісним позовом та її представник в судових засіданнях заперечували проти задоволення первісного позову в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов, та просили суд задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до акту прийому-передачі межових знаків на зберігання, було закріплено в натурі межі даної земельної ділянки в вигляді дерев`яних стовпів, що визначають встановлені межі земельної ділянки і відокремлюють її від суміжних з нею землеволодінь.

ОСОБА_4 є власником земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до акту прийому-передачі межових знаків на зберігання, було закріплено в натурі межі даної земельної ділянки в вигляді дерев`яних стовпів, що визначають встановлені межі земельної ділянки і відокремлюють її від суміжних з нею землеволодінь.

Згідно пункту "г" ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

30 червня 2015 року ОСОБА_3 було надано заяву, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа Строгою М.Д. за реєстровим №634, відповідно до якої ОСОБА_3 зобов`язалась в період до 01.11.2015 року провести демонтаж двох нежитлових приміщень, які розташовані на межі з земельною ділянкою ОСОБА_4 та зобов`язалась до 01.11.2015 року привести межу між ділянками у відповідність до кадастрового плану земельних ділянок. Однак, дані зобов`язання не були виконанні.

Одним з двох із зазначених приміщень, які мали бути демонтованими ОСОБА_3 , є споруда, яка виконувала функції накопичувача відходів життєдіяльності. Як зазначено вище, вказана споруда облаштована позивачем за первісним позовом з порушенням державних будівельних законодавчих норм на межі з земельною ділянкою відповідача за первісним позовом.

Так, відповідно до Акту від 26.09.2015 року, підписаного членами СТ «40 років Жовтня», встановлено факт несанкціонованого та протиправного облаштування ОСОБА_3 конструкції-накопичувача відходів життєдіяльності, яка розташована поза зоною її земельної ділянки (на береговій лінії з озером), однак поєднана трубою для зливу відходів зі спорудою позивача за первісним позовом.

Таким чином, вказана конструкція порушує права ОСОБА_4 як власника земельної ділянки, на межі з якою протиправно побудовано та не демонтовано вказану нежитлову будівлю.

Згідно державним будівельним нормам, які також відображено в Статуті СТ «40 років Жовтня», будь-яка споруда, тим більше вигрібна яма повинна бути розташована на відстані не менше одного метра від спільної межі земельних ділянок.

Як вбачається з матеріалів справи фотокарток, лінія спільної межі земельних ділянок знаходиться на відстані 55 см від краю колони. Відповідно до схеми - вигрібна яма (бетонна плита) знаходиться частково на території земельної ділянки ОСОБА_4 .

При цьому, як вказує ОСОБА_3 , що травні 2017 року чоловік ОСОБА_4 без її відому почав пересування частини забору на земельній ділянці позивача вже за існуючим цегляним забором, в наслідок чого вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів та нею отримано висновок про неможливість встановлення причетних осіб до пошкодження паркану позивача.

Крім того, як зазначає ОСОБА_4 після виявлення в травні 2017 року нею порушень з боку ОСОБА_3 , вона також зверталася до правоохоронних органів з питань пошкодження частини її металевого паркану.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до вимог ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. п. 6,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" спори щодо додержання правил добросусідства - обов`язку власників і землекористувачів обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей, розглядаються судами відповідно до статей 103-109 ЗК України. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Нежитлові споруди (туалет та бочки з відходами), побудовані на ділянці ОСОБА_4 з порушенням норм відстані до межі з моєю земельною ділянкою, а також розташування вигрібної ями частково на її земельній ділянці.

Згідно зі ст.ст. 12-13 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу вищезазначеного, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факти, що перешкода (паркан) переміщена на територію земельної ділянки ОСОБА_3 за рахунок незаконних дій ОСОБА_4 та перешкода цегляна колона порушує права ОСОБА_4 , за рахунок незаконних дій ОСОБА_3 , а відтак в задоволенні первісного позову необхідно відмовити в повному обсязі та відмовити в задоволені зустрічних позовних вимог в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу цегляної колони та частини забору.

При цьому, вимоги ОСОБА_4 щодо зобов`язання ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу вигрібної ями (бетонного фундаменту під парканом (літера „Г" на схематичному плані земельної ділянки)), розташованої частково на земельній ділянці, що належить на праві власності ОСОБА_4 та частково на земельній ділянці, що належить на праві власності ОСОБА_3 , кадастровий номер :90:879:0046, облаштованої з порушенням норм щодо відстані в 1 метр від межі вказаних земельних ділянок та проведення рекультивації землі у зазначеному місці демонтажу; демонтажу частини господарчого блоку (літера „Б" на схематичному плані земельної ділянки), розташованої з порушенням норм щодо відстані в 1 метр від межі вказаних земельних ділянок, що належать на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та проведення рекультивації землі у зазначеному місці демонтажу є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно із ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування вжитих ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05 червня 2018 року заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись стст. 10, 12, 13, 81-83, 141, 263, 158, 265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу частини металевого паркану (металевий профнастил на металевих стовпчиках), стягнення судового збору відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою площею 0,672 га, цільове призначення: для колективного садівництва, розташованою в АДРЕСА_3 , земельна ділянка АДРЕСА_4 , кадастровий номер :90:879:0048 шляхом демонтажу вигрібної ями (бетонного фундаменту під парканом (літера „Г" на схематичному плані земельної ділянки)), розташованої частково на земельній ділянці, що належить на праві власності ОСОБА_4 та частково на земельній ділянці, що належить на праві власності ОСОБА_3 , кадастровий номер :90:879:0046, облаштованої з порушенням норм щодо відстані в 1 метр від межі вказаних земельних ділянок та проведення рекультивації землі у зазначеному місці демонтажу.

Зобов`язати ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою площею 0,672 га, цільове призначення: для колективного садівництва, розташованою в АДРЕСА_3 , земельна ділянка АДРЕСА_4 , кадастровий номер :90:879:0048 шляхом демонтажу частини господарчого блоку (літера „Б" на схематичному плані земельної ділянки), розташованої з порушенням норм щодо відстані в 1 метр від межі вказаних земельних ділянок, що належать на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та проведення рекультивації землі у зазначеному місці демонтажу, в задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 536 грн. 80 коп. судового збору, в задоволенні стягнення решти суми судового збору відмовити.

Скасувати ухвалу судді Дарницького районного суду м. Києва Даниленка В.В. від 5.06.2018 року про заборону ОСОБА_4 або іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на руйнування бетонного фундаменту під парконом, будувати частину свого паркану із металевого профнастилу на земельній ділянці площею), площею 0,0686 га, кадастровий номер :90:879:0046, розташованої в м. Києві, садівничому товаристві „40 років Жовтня", АДРЕСА_5 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Суддя :