Справа № 354/879/21
Провадження № 22-ц/4808/647/22
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т. Л.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.,

секретаря Шандалович В.В.

з участю ОСОБА_1 її представника адвоката Лебюка В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Яремчанського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2022 року, ухвалене у складі судді Ваврійчук Т.Л.в м. Яремче, повний текст складено 20 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору органу опіки та піклування Виконавчого комітету Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, Служби у справах дітей Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору органу опіки та піклування Виконавчого комітету Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, Служби у справах дітей Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивований тим, що з 08.11.2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. За час перебування у шлюбі народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2018 року вони із відповідачем проживають окремо, рішенням суду від 22.05.2019 року шлюб між ними розірвано, дітей залишено на проживання разом із матір`ю. Після розірвання шлюбу відповідач самоусунувся від участі у вихованні дітей, не відвідує доньку та сина, не спілкується із ними ні особисто, ні по телефону, не піклується про їх фізичний, моральний та духовний розвиток. У відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 09.06.2021 року становить 9 158,36 грн. Відповідач жодного разу не передав дітям подарунків на день народження чи інші свята, не відвідував їх у дошкільному навчальному закладі та школі та не цікавився їх життям та успіхами, не брав участі у святкових ранках та батьківських зборах. Таким чином відповідач взагалі не виконує своїх батьківських обов`язків. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Ворохтянської селищної ради від 27.05.2021 року визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно їхніх спільних дітей. Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей-сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочним рішенням Яремчанського міського суду від 13 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору органу опіки та піклування Виконавчого комітету Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, Служби у справах дітей Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав відмовлено. Попереджено ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання дітей- сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на те, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що судом першої інстанції помилково не взято до уваги висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Такий висновок є обгрунтованим, оскільки по місцю проживанню дітей, працівникам органу опіки та піклуванню добре відомо про свідоме нехтуванням батьківського обов`язку у вихованні дітей. Крім того, ОСОБА_2 умисно не сплачує аліменти та в нього наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей. Таким чином, дії ОСОБА_2 свідчать про небажання брати участь в матеріальному утриманні та вихованні спільних дітей. Відсутність батьківської опіки негативно впливає на емоційний і психологічний стан дітей, що підтверджується довідками зі школи, в якій навчаються діти.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала, просить задовольнити цю скаргу.

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення повістки про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків, чого у даному випадку позивачем не доведено та судом не встановлено. Зважаючи на те, що в ході судового розгляду доведено, що відповідач неналежно та не в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки відносно малолітніх дітей сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 суд прийшов до переконання, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 слід відмовити, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання своїх малолітніх дітей.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2014 року, який розірвано рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22.05.2019 року та неповнолітніх дітей залишено проживати разом із матір`ю ОСОБА_9 (а.с.7)

У шлюбі народилось двоє дітей- син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане виконкомом Ворохтянської селищної ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області 29.01.2015 року) та донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 видане виконкомом Ворохтянської селищної ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області 19.02.2016 року)(а.с.9-10).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов позивача від 07.06.2021 року, складеного депутатом Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області Палійчуком Ю.П., ОСОБА_1 разом зі своїми малолітніми дітьми проживає у будинку свого батька за адресою АДРЕСА_1 . Даним актом засвідчено, що батько дітей ОСОБА_2 після розлучення не цікавиться дітьми, не турбується про них та не навідує(а.с.11).

Як вбачається із долучених позивачем довідок Ворохтянського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Лісова казка» №62 від 08.06.2021 року батько дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вихованців групи «Берізка`ЗДО (ясла-садка) «Лісова казака» не бере участі у вихованні дітей, не спілкується із вихователями, не забирає дітей додому, не бере участі в батьківських зборах, ранках та інших заходах (а.с.12).

Відповідно до наданого старшим державним виконавцем Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Івано-Франківськ) розрахунку зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-н/354/8/19 від 25.04.2019 року, станом на 09.06.2021 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 становить 9158,36 грн., сума сплачених аліментів складає 11200,00 грн(а.с.12).

Згідно висновку виконавчого комітету Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області №33 від 27.05.2021року «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » доцільно позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14-15).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. (пункти 1)-6) частини першої статті 164 СК України).

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, слід виходити з того, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц (провадження № 61-4022св19); від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18); від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17(провадження № 61-13752св19); від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18(провадження № 61-8883св19); від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Разом з тим, статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначена відповідальність батьків за розвиток дитини, а саме:

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини як особистості.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Батьки та особи, які їх замінюють, зобов`язані:

постійно дбати про фізичне здоров`я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей;

поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної і рідної мови, сім`ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв;

виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни;

сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу;

виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини.

Держава надає батькам і особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків, захищає права сім`ї.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків та законно попереджено ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Ворохтянської селищної ради здійснює контроль за виконанням ОСОБА_2 свого батьківського обов`язку, відносно неповнолітнії дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи наведене, рішення суду слід змінити та доповнити резолютивну частину цього рішення такого змісту: покласти на Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Ворохтянської селищної ради контроль за виконанням ОСОБА_2 свого батьківського обов`язку, відносно неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У разі небажання відповідача змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, позивача не позбавлений права повторно звернутися до суду із аналогічним позовом.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про свідоме нехтування батьком виконання своїх батьківських обов`язків та не сплатою аліментів, оскільки наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав.

Також суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що згідно висновку органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету смт Ворохта від 27 травня 2021 року №33 доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , оскільки це не є підставою для скасування судового рішення, так як суд першої інстанції не погодився з вказаним висновком органу опіки та піклування, що відповідає положенням частини шостої статті 16 СК України, навівши відповідні мотивування.

Інші доводи апеляційних скарг зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував, тому задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.374,376,382-384,389-391 ЦПК України,апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Заочне рішення Яремчанського міського суду від 13 січня 2022 року змінити.

Доповнити резолютивну частину цього рішення такого змісту.

Покласти на Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Ворохтянської селищної ради контроль за виконанням ОСОБА_2 свого батьківського обов`язку, відносно неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 24 червня 2022 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В. Василишин

І.О.Максюта