Ухвала

14 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 759/13621/13-ц

провадження № 61-7638св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації),

особа, яка подала апеляційну скаргу,- товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» про ухвалення додаткового судового рішення.

Історія справи

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ГУ житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради, про визнання майнових прав та права власності.

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва

від 10 грудня 2013 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 майнові права на об`єкт інвестування - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , п`ятий поверх.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на частку в об`єкті незавершеного будівництва, яким є комплекс майна, що була нею проінвестована у розмірі 297 702, 00 грн для створення нерухомого майна - житлового приміщення - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , п`ятий поверх. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 липня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» задоволено частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 грудня

2013 року у частині визнання за ОСОБА_1 права власності на частку в об`єкті незавершеного будівництва, яка була нею проінвестована у розмірі 297 702, 00 грн для створення нерухомого майна - двокімнатної квартири

АДРЕСА_1 , на п`ятому поверсі, скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23 листопада 2022 року касаційну скаргу

ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» задоволено частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 грудня

2013 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 липня 2022 рокускасовано і ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового судового рішення

28 листопада 2022 року засобами електронного зв`язку ТОВ«Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» подало до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просить вирішити питання про стягнення з позивачки на свою користь витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді касаційної інстанції,

у розмірі 10 тис. грн, а також судовий збір 6 703, 12 грн, посилаючись на те, що постановою Верховного Суду від 23 листопада 2022 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

Позиція Верховного Суду

Частиною першою статті 270 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви

ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з позивачки на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви з наступних підстав.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з положеннями пунктів 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а у випадку відмови у задоволенні позову - на позивача.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У клопотанні від 26 вересня 2022 року, яке було зареєстровано 04 жовтня 2022 року за вх. № 3837/1/216-22, ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» просило вирішити питання щодо компенсації понесених судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних з підготовкою касаційної скарги його представником - адвокатом Тарасовим С. О. На підтвердження таких витрат заявником надано додатковий договір № 7/М від 01 серпня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 28 листопада 2019 року, акт виконаних робіт від 26 вересня 2022 року, у відповідності до якого розмір гонорару адвоката складає 10 тис. грн, а також опис виконаних робіт на суму 10 тис. грн. У касаційній сказі заявник порушував клопотання про покладення на позивачку судових витрат.

Частинами першою, шостою статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У той же час згідно з частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Верховний Суд у постанові від 23 листопада 2022 року, з посиланням на клопотання заявника щодо компенсації понесених судових витрат, вирішив питання про розподіл судових витрат. У мотивувальній частині постанови Верховний Суд дійшов висновку, що клопотання про компенсацію витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає, а також не підлягають відшкодуванню за рахунок позивачки витрати товариства по сплаті судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг, враховуючи те, що спір між сторонами виник у зв`язку із невиконанням забудовником обов`язків по належному здійсненню будівництва житлового будинку та передачі об`єкту нерухомості пайовику. Судові витрати, понесені ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ», покладено на нього, оскільки спір виник внаслідок бездіяльності забудовника багатоквартирного житлового будинку (житлового комплексу), яким виступає ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ».

Постанова суду касаційної інстанції набрала законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Враховуючи те, що при розгляді касаційної скарги Верховний Суд розглянув клопотання ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» та вирішив питання про розподіл судових витрат, у задоволенні заяви ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» про ухвалення додаткового судового рішення слід відмовити.

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. В. Білоконь О. М. Осіян
С. Ф. Хопта

В. В. Шипович