29 червня 2022 року м. Київ
Постановою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 червня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Приймаючи постанову про часткове задоволення касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходив із того, що суд апеляційної інстанції безпідставно не задовольнив клопотання відповідачів про призначення додаткової та повторної (посмертної) судово-психіатричної експертизи для встановлення факту психічного стану ОСОБА_3 на час вчинення нотаріальної дії, а саме посвідчення довіреності, а відмова суду у проведенні експертиз позбавила відповідачів можливості заперечувати обставини недійсності вказаної довіреності та вчиненого на підставі неї правочину.
Однак з висновками колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду не погоджуємось з огляду на таке.
Установлено, що 19 травня 2015 року ОСОБА_3 видала нотаріально посвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_1 , якою уповноважила ОСОБА_1 серед іншого, розпоряджатися належним їй майном, в тому числі квартирою, доручила укласти від її імені договір купівлі-продажу цієї квартири або договір дарування з ОСОБА_2
19 травня 2015 року між ОСОБА_3 , від імені якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 - є ОСОБА_4 , який залучений до участі у справі в якості позивача.
Позов подавався ОСОБА_3 у листопаді 2015 року, яка в обґрунтування позовних вимог зазначала, що момент видачі довіреності вона пам`ятає дуже погано, наміру відчужувати свою квартиру вона не мала, це не відповідало її волі, на момент підписання довіреності вона знаходилася в лікарні після перенесеної операції, на той час за станом здоров`я та через похилий вік вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) вказав, що підставою для визнання правочину недійсним згідно частини першої статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними.
Висновком комісійної судово-психіатричної експертизи Київського міського центру судово-психіатричної експертизи від 27 лютого 2018 року № 131, ОСОБА_3 на час підписання довіреності від 19 травня 2015 року страждала стійким хронічним психічним розладом у вигляді органічного ураження головного мозку судинного ґенезу з вираженим психоорганічним синдромом (F01.8) і за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Експертиза проведена за життя позивачки, на підставі ухвали суду про призначення експертизи, експерти попереджені про кримінальну відповідальність.
В судовому засіданні в суді першої інстанції судово-психіатричний експерт Хоменко О. В. пояснив, що ОСОБА_3 особисто двічі оглядалась членами комісії, з нею проводилась співбесіда з аналізом мислення, поведінки, контактності, вивчалась вся медична документація, вивчали питання та акцентувалась увага щодо підекспертної на дату підпису довіреності - 19 травня 2015 року. Згідно історії хвороби та проведеної операції 14 травня 2015 року больовий шок у підекспертної тривав 13 днів, синтезували та узагальнювали стан, збудження у часі та в просторі, проводили щоденний аналіз стану і його перехід під час хвороби, медикаментозні чинники, враховували і аналізували порушення поведінки. свідомості. Суперечностей стосовно результатів висновку не було, матеріалів та медичних документів було достатньо в наявності для складання висновку, всі обґрунтування наведені у висновку.
Відповідно до статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи (пункт другий частини першої статті 105 ЦПК).
Відповідно до статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).
Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).
Первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. Додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв`язку з чим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.
Суди попередніх інстанцій за викладених обставин не мали підстав для призначення експертизи, тому вмотивовано відхилили клопотання відповідачів про призначення додаткової та повторної (посмертної) судово-психіатричної експертизи для встановлення факту психічного стану ОСОБА_3 , оскільки у експертному висновку від 27 лютого 2018 року наводяться обґрунтування його складання з урахуванням медичних документів та за участі позивачки. Висновок підписаний всіма експертами, що проводили комісійну судово-психіатричну експертизу, були попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції, взявши до уваги експертний висновок від 27 лютого 2018 року, залишив без змін рішення суду першої інстанції, яким встановлено, що ОСОБА_3 під час підписання довіреності від 19 травня 2015 року за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, що є підставою для визнання недійсною довіреності та договору купівлі-продажу квартири, укладеного на її підставі.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
З огляду на викладене, оскільки питання про достатність доказів відноситься до компетенції судів першої та апеляційної інстанцій і апеляційним судом не встановлено порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції, то аргументи касаційної скарги про те, що суди не сприяли повному, об`єктивному і неупередженому розгляду справи, не можуть бути підставами для скасування ухвалених у справі судових рішень і стосуються переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, тому підстав для скасування рішення апеляційного суду не було.
СуддяВ. М. Коротун
СуддяМ. Є. Червинська