Справа № 359/8578/20
Провадження № 2/359/235/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем УКРАЇНИ

«29» серпня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Д`яченкоВ.В., Шляхетко Ю.В., Степаненко А.О.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди, -

В С Т А Н О В И В :

29.10.2020 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_4 , у якому позивач просила: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 31689 гривень загальної заборгованості, витрати по оплаті за комунальні послуги в розмірі 4979 гривень 21 копійка, витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок, витрати на відправлення рекомендованих листів в розмірі 90 гривень (а.с.2-8).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.07.2020 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір оренди (найму) житла на квартиру, що сходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Строк оренди з 04.07.2020. до 04.10.2020 року, - яка належить позивачу на праві приватної власності. Факт передачі майна відповідачу в оренду підтверджується актом прийому-передачі від 04.07.2020 року. Зазначає, що на підставі п.3.1 Договору відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно орендну плату в розмірі 5250 гривень до четвертого числа поточного місяця у вигляді авансового платежу, проте відповідач своїх фінансових зобов`язань по Договору не виконав. Вказує, що представник позивача неодноразово телефонував з номера телефону НОМЕР_1 відповідачу на номер телефону НОМЕР_2 і просив погасити заборгованість, але відповідач відмовлявся виконувати свої обов`язки по Договору та почав ігнорувати телефоні дзвінки та смс повідомлення, при цьому визнавав те, що він користувався та прийняв предмет Договору та усно заявив, що відмовляється від сплати за Договором оренди. Таким чином, відповідача було проінформовано про наявність заборгованості та нараховану пеню, крім того письмові заяви-вимоги про погіршення заборгованості направлялися відповідачу за адресою реєстрації його місця проживання, які відповідач не отримував. Як стверджує позивач, відповідач повинен сплатити суму заборгованості за невиконання зобов`язань за договором оренди від 04 липня 2020 року в розмірі - 31689 грн., яка складається з несплаченої орендної плати за три місяці - 15750 грн. та пені у розмірі 3,3% за кожний день прострочення від суми в п.3.1. Договору (за 92 дні прострочення) - 15939 грн.

Крім того, зазначено, що згідно з п.3.4 Договору, з відповідача підлягає стягненню борг за користування комунальними послугами під час проживання в квартирі в сумі 4979 грн 21 коп.

Ухвалою від 30 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання (а.с.38).

26.02.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.9-53), за змістом якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 . Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що 04.07.2020 він підписав договір оренди (найму) житла, у якому орендодавцем зазначена ОСОБА_4 , а її довіреною особою ОСОБА_5 , який мав підписувати зазначений договір, проте ані позивачку ані її довірену особу він не бачив, і Договір від їхнього імені у присутності відповідача підписав ріелтор на ім`я ОСОБА_6 , послугами якого він скористався для пошуків квартири, та передав відповідачу контакти ОСОБА_7 , з якою він повинен був підтримувати зв`язок по розрахунку комунальних послуг і вирішенню побутових питань. Зазначає, що причиною укладення договору був ремонт, який він вирішив зробити у своєму помешканні. Тому відповідач та його родина (дружина та двоє неповнолітніх дітей 2 та 7 років) знайшли в м. Бориспіль житло, проте напередодні переїзду 03.07.2020 вирішили шукати інше житло. В цей же день він знайшов об`яву через сайт ОLХ про здачу в оренду одно-кімнатної квартири в АДРЕСА_1 . Зателефонувавши по вказаному в цій об`яві номеру телефону, дівчина, яка відповіла, надала йому номер ріелтора ОСОБА_6 , після розмови з яким вони зустрілися та він поверхнево оглянув квартиру, а також передав завдаток в розмірі 1000 грн., домовившись про їх заселення на наступний день. Також зазначає, що при першому огляді квартири він побачив, що її стан не ідеальний, але всіх замаскованих поломок і небезпечних недоліків (цвіль та грибок за диваном), він не помітив. Зокрема, не побачив несправність бойлера, труб каналізації, завіс всіх дверей та інших, які виявилися в процесі експлуатації через декілька днів проживання в даній квартирі.

Зазначає, що його насторожили деякі пункти в договорі, такі як наприклад: п.п.1.5 та 1.6 «Сторони оцінюють квартиру в 1500000 грн. та побутову техніку в 60000 грн.» - хоча він ніякого аналізу не проводив і підтвердження цих тверджень йому не надали, але ріелтор його запевнив, що орендодавці не конфліктні люди, що ніяких проблем в подальшому з ними не виникне. ОСОБА_6 взяв з нього оплату за перший місяць в розмірі 5250 грн. та забезпечувальну суму в розмірі 6000 грн.

Також зазначає, що протягом першого тижня проживання вони з дружиною почали виявляти, що деякі речі, які знаходяться в квартирі не просто старі чи зіпсовані, а реально небезпечні для користування, які вони вирішили зафіксувати на відео і фотографії. На другому тижні сталася надзвичайна пригода: відвалилися і впали поломані міжкімнатні двері, біля яких сиділа його дворічна донька, та які він випадково піймав. Він зняв ці двері з петлі і відставив в безпечне місце, з`ясувавши, що двері вже ремонтувалися раніше. Про це він повідомив ОСОБА_8 , яка спочатку не відповіла, що не розуміє про що йдеться, та після того як він подзвонив ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яку ОСОБА_6 представив відповідачу, як власницю квартири, вже погодилася з ним спілкуватися, повідомивши, що бойлер на днях хтось заїде огляне, а двері він повинен відремонтувати сам. Через кілька днів до нього прийшов сусід, який проживає поверхом нижче, ОСОБА_9 , просив перевірити чи не тече вода під ванною, бо в нього є сліди протікання, та по стану ванної кімнати було видно, що проблема існувала раніше - зірвана плитка біля труб. На балконі вони теж помітили , що його неодноразово заливало і є плями схожі на грибок.

Крім того, зазначив, що 03.08.2020 він домовився з ОСОБА_7 , що буде здійснювати оплату кожного десятого, а не четвертого числа, як передбачено у договорі. ОСОБА_7 погодилася і попросила доплати різницю з 4 по 10 число окремим платежем 1225 грн. + наступний місяць 5250 грн. + послуги 911.32 коп. по квитанціям та вислала йому номер банківської карти, на яку відповідач здійснив оплату 1225 грн. та 911,32 коп. 06.08.2020 ОСОБА_7 йому повідомила, що грошей не отримала та згодом з`ясувалося, що вона йому дала не той номер карти, тому ми домовилися, що вона поверне платіж, а він передасть через ОСОБА_6 готівку. Протягом двох днів на його карту були зараховані перекази на суму 950 грн. та 600 грн., решту ОСОБА_7 обіцяла надіслати пізніше, тобто, з перерахованих 2136 грн. він отримав тільки 1550 грн., решта 586 грн. йому так і не повернулися.

Ці обставини навели відповідача з дружиною на думку, що вони натрапили на шахраїв, тому вони прийняли рішення про виселення з орендованої квартири. Зазначає, що в неділю, 09.08.2020 він написав повідомлення, що хоче виселитися з квартири, оскільки ним був сплачений страховий платіж, попросив дозволити їм 2 тижні ще прожити і провести повністю розрахунки. Вказує, що після отриманого повідомлення ОСОБА_7 зателефонувала йому по вайберу. Під час розмови вживала нецензурну лайку і погрожувала, що їх зараз приїдуть викидати, щоб вони вибиралися без розрахунків негайно. Після того, як він сказав, що буде спілкуватися тільки з власником з документами на квартиру і не по телефону, йому зателефонував чоловік, який представився ОСОБА_10 і попросив розповісти, на якому ґрунті стався конфлікт. Зазначає, що все пояснив останньому: про двері, які падали, про банківські карти, про сам договір, який підписав не власник. Але ОСОБА_11 постійно наголошував, що вже 9 серпня, а він до цього часу не вніс наступний платіж та хотів слухати його пояснень, Зазначає, що зателефонував до поліції і доповів про конфлікт з орендодавцем, але йому сказали, що це цивільно-правовий спір, який потрібно вирішувати в судовому порядку. Також вказує, що домовився з ОСОБА_12 звільнити квартиру та зустрітися о15-00, щоб він віддав ключі власнику квартири, а йому були повернути гроші, внесений ним страховий платіж. Вказує, що з 15.00години до 17.00 год. вони чекали під під`їздом, та, зателефонувавши до ОСОБА_12 , останній повідомив, що не знає коли буде і він їх набере сам. Він не міг більше втомлювати дружину та дітей і вони поїхали, а ключі він збирався повернути, коли йому зателефонує ОСОБА_12 . Зазначає, що як тільки ми вони приїхали в Бориспіль, йому зателефонувала ОСОБА_7 і сказала, що в неї є відео, як вони поспішно тікають, що замки вже замінені і він винен гроші. Відповідач вважає, що боргу не могло бути, враховуючи внесений ним забезпечувальний платіж в сумі 6000 гривень.

10.08.2020 він зателефонував до поліції, щоб документально підтвердити той факт, що він вже не проживає в орендованій квартирі, доступу до квартири не має, та є потерпілою стороною, яку шахрайськими діями поселили квартиру і намагаються стягнути неіснуючі борги.

На своє звернення до Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області він отримав лист від 02.09.2020р №15945, у якому зазначається, що в даному випадку відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру | досудових розслідувань. Крім того, 10.08.2020 він звернувся Головного управління Державної податкової служби у м.Києві із зверненням щодо можливого порушення податкового законодавства ОСОБА_4 , про вжиті заходи його не повідомили.

По суті заявлених вимог, відповідач вважає їх безпідставними, зазначивши, що в орендованій квартирі він проживав з 04.07.2020 по 09.08.2020, та 09.08.2020 року по 05.09.2020 року вони проживали у квартирі батьків дружини за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, при підписанні договору оренди житла 04.07.2020 він сплатив за перший місяць проживання орендну плату в розмірі 5250 грн., а також забезпечувальну суму в розмірі 6000 грн., яку при виселенні йому не повернули. Також зазначає, що з урахуванням здійснених ним платежів та повернутих йому коштів 10.08.2020 року він мав здійснити оплату у розмірі 5250,00 грн. за серпень 2020 року. Оскільки 09.08.2020 року він виселився з найманої квартири, а при підписанні договору я сплатив забезпечувальний платіж у розмірі 6000,00 грн., з цієї суми орендодавець могла сплатити комунальні послуги за липень-вересень 2020 року, хоч він я там вже не проживав.

Відповідач стверджує, що, пред`являючи позов про стягнення з нього грошових коштів, позивачка діє недобросовісно і в її діях він вбачає ознаки кримінального правопорушення.

18.03.2021 представником позивача адвокатом Дубовик О.В. подано відповідь на відзив (а.с.74-77), за змістом якої позивач не погоджується із запереченнями щодо стану переданої в оренду квартири, зазначаючи, що дане твердження не відповідає дійсності, так як під час прийому передачі квартира була в задовільному стані. Зазначає, що відповідач в односторонньому порядку без належного попередження вирішив розірвати Договір та не виконувати взяті на себе обов`язки і звільнив помешкання, чим порушив умови укладеного Договору, зокрема п.9.1 Договору, відповідно до якого він припиняється або продовжується за згодою сторін шляхом укладання додаткових угод або договорів у письмові формі.

30.04.2021 представником відповідача ОСОБА_3 подано заперечення (а.с.98-104), за змістом яких зазначає, що відповідно ч. 1 ст. 825 ЦК України в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач не міг укласти договір найму на тих самих умовах з іншою особою. Також вказує, що свідками підтверджується, що 09.08.2020 року відповідач з сім`єю звільнив квартиру, та відповідно до аудіозаписів, повідомив про це представника орендодавця, який сам ініціював звільнення відповідачем квартири. Таким чином, зазначає, що оренда квартири фактично тривала 1 місяць та 5 днів. Вказує, що наданими звукозаписами підтверджується, що орендна плата за липень була сплачена, а також що відповідачем був сплачений забезпечувальний платіж. Також звертає увагу, що надаючи до суду квитанції з сплати за комунальні послуги, позивач фактично підтверджує, що квартира використовувалась нею за призначенням чи була здана в оренду, оскільки були особи, що споживали комунальні послуги. Зазначає, що представник позивача на аудіозаписах підтверджує наявність певної особи - ОСОБА_7 , яка і проводила переговори по фінансовій частині Договору. Вважає, що можна з впевненістю сказати про сплату відповідачем 5250 грн. забезпечувального платежу, 5250 грн. за оренду з 04.07.2020 року по 04.08.2020 року. За 5 днів проживання в другому розрахунковому періоді була погоджена сума сплати в розмірі 5250/30=175 грн. за один день, таким чином 175*5= 875 грн. - саме ця сума ще не була сплачена відповідачем, яка повністю поглинається забезпечувальним платежем. Звертає увагу, що саме представник відповідача запропонував виїхати з квартири та, що недоліки квартири були приховані, тобто такими, що не могли бути виявлені при її огляді.

Звертає увагу, що надані позивачем квитанції містять графу «Нараховано за (вказано період)» та графу «Разом», які вказують на те, що кожного місяця ОСББ «Чубинське» нараховує до сплати 295,26 грн., та що станом на 01.07.2020 року за позивачем уже рахувалась заборгованість в розмірі 1627,27 грн., яка позивачем врахована в розрахунку суми, що надана до суду. Вважає, що квитанції не дають змоги встановити дійсний розмір комунальних послуг за той період, коли відповідач орендував квартиру. Також звертає увагу, що розмір нарахованої пені не має значно перевищувати розмір збитків та може бути зменшений судом, зокрема, з урахуванням порушення позивачем п. 6.1 Договору, відповідно до якого Орендодавець гарантує, що стан квартири на момент передачі в оренду добрий та придатний для використання за призначенням, а також, зважаючи на наявність в відповідача на утриманні дружини та двох малолітніх дітей. Також зазначає, що в матеріалах справи, відсутні будь-які докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, а їх розмір з неспівмірним з заявленими вимогами. Окрім того, позивач самостійно подавала позовну заяву та клопотання, що підтверджується її підписом.

У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач та його в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, допитавши свідка ОСОБА_13 , дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 04 липня 2020 року між позивачем ОСОБА_4 , від імені якої діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності ОСОБА_11, та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір оренди (найму) житла, за умовами якого Орендодавець передав Орендарю в тимчасове користування за плату на встановлений цим договором строк, з 04.07.2020 до 04.10.2021 року, квартиру АДРЕСА_3 та матеріальні цінності у якості побутових приладів та меблів відповідно до акту прийому за списком (п.п.1.1, 2.1 Договору )(а.с.9-11).

За змістом вказаного Договору оренди (найму) житла від 04.07.2020, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору шляхом його підписання (предмет договору, строк договору та розмір орендної плати).

Так, відповідно до умов п.3.1 Договору, орендна плата складає 5250 грн. на місяць та вноситься щомісячно до четвертого числа поточного місяця у вигляді авансового платежу.

За змістом п.2.1 Договору сторони встановили строк оренди з 04.07.2020 до 04.10.2021 року з моменту передачі предмету оренди Орендарю.

Разом із з цим сторонами визнано, що фактично, договір був укладений по 04.10.2020 року, тобто в тексті договору допущена описка, що також підтверджується змістом п.3.2 Договору, відповідно до якого загальна сума орендної плати за період дії цього договору становить 15750 грн. (5250 грн. х 3 місяці)

Відповідно до умов п.3.3 Договору, у день його підписання Орендар має внести забезпечувальний платіж з метою належного виконання умов Договору у розмірі 5250 грн. який утримується до моменту передачі предмету Оренди Орендодавцю та підлягає поверненню протягом чотирнадцяти календарних днів після передачі квартири, ключів та, у разі відсутності претензій відповідно до Договору.

Пунктом 3.4 Договору визначено, що у розмір орендної плати не включаються витрати за житлово-комунальні послуги та інші послуги (Інтернет, охорони, прибирання тощо). Орендар додатково сплачує Орендодавцю грошові кошти на його вимогу.

За змістом п.4.2 Договору Орендар зобов`язаний, зокрема: за свій рахунок проводити оплату комунальних послуг, плату за електро-, водопостачання, за користування телефоном; вчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

За змістом п.п.9.2, 9.3 Договору сторони домовились про те що у випадку дострокового розриву (ініціативи) даного Договору зі сторони Орендаря забезпечувальний платіж зазначений у п.3.3 даного Договору не підлягає поверненню.

Якщо Орендар (наймач) звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою.

Факт підписання та укладання договору на викладених в Договорі умовах відповідачем не оспорюється.

В цьому зв`язку суд також звертає увагу, що сам факт внесення відповідачем забезпечувального платежу сторонами не оспорюється, зокрема підтверджується наданими сторонами звукозаписами, на яких, як визнано представником позивача, представник орендодавця - ОСОБА_5 визнавав , що забезпечувальний платіж був сплачений в межах визначеної в договорі суми 5250 гривень. Доказів внесення забезпечувального платежу в більшій сумі - 6000 гривень, відповідачем надано не було.

Згідно з актом прийому-передачі від 04.07.2020, підписаним від імені Орендодавця - ОСОБА_4 , від імені якої діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності ОСОБА_11, та відповідачем ОСОБА_2 , (п.1.1.) Орендодавець передав до підписання цього договору Орендарю в тимчасове користування за плату на встановлений цим договором строк: квартиру за АДРЕСА_3 , разом з побутовими приладами та меблями (а.с.12).

Дана обставина також визнана відповідачем.

Суд звертає увагу, що факт укладення договору відповідач не оспорює, із зустрічним позов з відповідними вимогами (про розірвання договору оренди у зв`язку з істотним порушенням умов договору) до суду не звертався.

Відповідачем не заперечується, що він користувався переданою йому в оренду квартирою, та, як стверджує відповідач, що підтверджується показами допитаного свідка, з 09.08.2020 він в орендованій квартирі фактично не проживає.

Зважаючи на спір, що виник між сторонами, в тому числі щодо вказаної позивачем заборгованості з орендної плати та вартості спожитих комунальних послуг, суд виходить з вищенаведених положень ст.ст.12,81 ЦПК України та зазначає наступне.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно з вимогами ч.1,3 ст.820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла.

Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла.

Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця.

За змістом ч.1 ст.821 Цивільного кодексу України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором.

Аналогічні положення містяться в ст. 763 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За змістом частини 2 вказаної статті, якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.

Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. ст.525, 526, ч.1ст.530 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до вимог ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, суд враховує, що за змістом ч.1 ст.825 ЦК України наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці.

Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за найм житла за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою.

Наймач має право відмовитися від договору найму житла, якщо житло стало непридатним для постійного проживання у ньому.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ч.1 та 3 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За змістом ч.2 ст.653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Відповідно до вимог ч.3 вказаної статті у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Як визначено ст.654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Суд звертає увагу, що додаткових угод щодо дострокового припинення (розірвання) договору оренди, а також Акту прийому-передачі договору оренди сторонами укладено не було.

В цьому зв`язку наявність записів телефонних розмов між відповідачем та ОСОБА_5 , який за змістом укладеного Договору оренди (найму) житла діяв від імені ОСОБА_4 , щодо звільнення відповідачем приміщення квартири, передачі її представнику орендодавця, та проведення розрахунків, не є таким належним доказом, що сторони дійшли згоди щодо дострокового розірвання договору.

Крім того, як визнано відповідачем, зустріч не відбулася, через те, що він не дочекався представника орендодавця, а також, що жодних дій щодо передачі предмета оренди орендодавцю на виконання умов укладеного договору та його дострокового розірвання в установленому законом та договором порядку він не вчиняв.

Оскільки Договір оренди (найму) квартири від 04.07.2020 був укладений строком на три місяці, то з урахуванням вищенаведених вимог ст.ст.763,825 ЦК України відмовитися від договору в установленому законом порядку, окрім як у спосіб звернення з позовом до суду про дострокове розірвання договору, відповідач позбавлений можливості.

Як стверджує позивач, заборгованість у зв`язку з несплаченою орендною платою за період з 04.07.2020 по 04.10.2020 року становить 15750 гривень (по 5250грн. за три місяці).

Як вбачається з долучених до позовної заяви письмових документів позивач 10.09.2020, а також 05.10.2020 зверталась до відповідача з заявами, що направлялися рекомендованими листами та містили вимогу, відповідно: про погашення заборгованості за період з 04.07.2020 по 04.09.2020 на суму 10500 грн. та пені станом на 10.08.2020 в розмірі 8837 гривень, а також, повторно, про погашення заборгованості за період з 04.07.2020 по 04.10.2020 на суму 15750 гривень та пені станом на 05.10.2020 в розмірі 31689 гривень (а.с.23-25, 26-28).

Відповідач, заперечуючи проти доводів позивача, зазначив, що орендна плата за перший місяць в сумі 5250 гривень була сплачена при підписанні договору.

Суд звертає увагу, що в силу вимог ст.3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Саме такого принципу мають дотримуватися і сторони у цивільних правовідношеннях, що виникають.

Так, за змістом п.3.1 Договору, орендна плата складає 5250 грн. на місяць та вноситься щомісячно до четвертого числа поточного місяця у вигляді авансового платежу.

Жодних доказів того, що до вересня 2020 позивач зверталася до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за період з 04.07.2020 по 04.08.2020 суду надано не було. Не містить таких доказів і долучена до позовної заяви переписка у месенджері (а.с.16-17).

Разом із з цим зі змісту наданих сторонами звукозаписів розмов між представником орендаря ОСОБА_5 та орендарем, відповідачем у справі, ОСОБА_2 , встановлено, що, представником орендодавця фактично було підтверджено, що заборгованості по орендній платі за липень не існує, а спір виник щодо невнесення авансового платежу по орендній платі в серпні 2020 року до 4-го числа місяця.

Разом із з цим, заперечення відповідача, щодо перерахування ним коштів на помилково наданий йому картковий рахунок особою на ім`я ОСОБА_7 , яка зі змісту вищезазначених звукозаписів, виконувала обов`язки бухгалтера) суд вважає необґрунтованими, оскільки зустрічних вимог щодо повернення безпідставно набутих коштів ним заявлено не було, як і не доведено той факт, що рахунок, на який вони були перераховані, належить позивачу (згідно з наданої випискою по картковому рахунку повернення коштів на рахунок відповідача здійснювалося з рахунку - Polupan Aleksandr) ( а.с.59,60).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що, оскільки договір оренди (найму) житла не був розірваний в установленому законом та договором порядку, відповідач не звільняється від обов`язку сплатити визначену договором орендну плату, заборгованість по який, як встановлено судом, становить 10 500 гривень (15750грн.(загальна сума орендної плати, встановленої договором) - 5250грн.(сплачена відповідачем орендна плата за липень 2020 року)= 10500грн.).

Крім того, на підставі п.3.5 Договору позивачем нарахована пеня за 92 дні прострочення, яка становить 3,3% за кожен день прострочення від суми в п.3.1 Договору (5250 грн.), тобто 173,31 грн. в день.

Так, відповідно до ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.3 ст.550 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що на утриманні відповідача знаходяться двоє малолітніх дітей 2012 та 2018 року народження, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.106,107).

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача коштів за користування комунальними послугами в сумі 4979 грн. 21 коп., суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги не були доведені, оскільки долучені до позовної заяви рахунки (а.с.29-30), свідчать лише про здійснені нарахування послуг. Зокрема рахунок за вересень про нарахування вартості послуг з центрального водопостачання (а.с.29), зі змісту якого неможливо встановити, на підставі яких даних (по фактичним показникам, чи розрахунковим даним) вносилися відомості щодо обсягу спожитих послуг. Крім того, встановлено, що з 09.08.2020 відповідач фактично не проживав, а тому не користувався водою та каналізацією. Щодо долучених рахунків на оплату внеску та інших платежів за липень, серпень та вересень 2020 року (а.с.40), то вони також нараховані за цілий місяць (хоч договір оренди укладений 04.07.2020), а також включають нарахування внесків до ремонтного та резервного фонду ОСББ «Чубинське», обов`язку щодо сплати яких умовами укладеного Договору оренди (найму) житла передбачено не було.

Оскільки суд не здійснює нарахування комунальних платежів, а позивач не надала відповідного розрахунку, а також доказів фактичного понесення витрат на оплату комунальних послуг, а надані докази не дають суду можливість встановити, чи були, в дійсності спожиті за період проживання відповідача в орендованій квартирі з 04.07.2020 по 09.08.2020 включно відповідні послуги у відповідному розмірі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позву в цій частині слід відмовити.

З урахуванням викладеного, заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 11550 гривень, яка складається із заборгованості з орендної плати за період з 04.07.2020 по 04.10.2020 в сумі 10500 гривень та пені в сумі 1050гривень.

В іншій частині заявлених позовних вимог позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,259,263-265,266,273, 280 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) заборгованість за договором оренди(найму) житла від 04 липня 2020 року в розмірі 10500 гривень та пені в сумі 1050 гривень, а всього на загальну суму 11550 гривень (одинадцять тисяч п`ятдесят гривень).

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 08.09.2022.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів