Єдиний унікальний номер 725/5064/21
Номер провадження 2/725/895/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2022

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Галичанського О.І.,

при секретарі: Ватаманюк В.,

за участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства « Чернівецьке тролейбусне управління» ( м. Чернівці , вул. Комунальників , 12) про скасування наказу №95-к від 01.07.2021 року , поновлення на роботі та виплату заробітньої плати за час вимушеного прогулу ,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки звернувся до суду з вищевказним позовом .

На обґрунтування вимог зазначив , що ОСОБА_2 з червня 1999 року працювала в Комунальному підприємстві «Чернівецьке тролейбусне управління» у відділі кадрів. Працювала без будь-яких порушень безперервно 22 роки .

На початку 2021 року було призначено нового начальника підприємства , який почав проводити реорганізацію, змінювати штатний розпис.

Згідно Витягу з Наказу №95-к від 01 липня 2021 «Про звільнення працівника» у зв`язку із скороченням штату працівників КП «Чернівецьке Тролейбусне Управління», відповідно до наказу КП ЧТУ № 147 від 06.04.2021 р. та для забезпечення відповідності його фактичної чисельності згідно з новим штатним розписом, відповідно до витягу з Протоколу засідання профспілкового комітету КП «Чернівецьке тролейбусне управління» № 14 від 03.06.2021 р. ОСОБА_2 , старшого інспектора відділу кадрів ЧТУ, звільнено з роботи з 01 липня 2021 року по скороченню штату( п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України). Бухгалтерії підприємства запропоновано провести розрахунок:

- виплатити заробітну плату за 01 день липня 2021 р.:

- вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку;

- виплатити компенсацію за невикористану щорічну відпустку, додаткову відпустку та відпустку як матері, яка працює та виховує двох дітей (один з них дитина інвалід), у розмірі 255 календарних днів, за період з 02.02.2011 р. -01.07.2021р. включно.

Стверджує, що із наказом про зміну штатного розпису позивачку ознайомлено після його видачі . Згідно нового штатного розпису в новій структурі фактично «відділ кадрів» замінюють на «групу роботи з персоналом» , штатні одиниці залишилися

Даний штатний розпис був погоджений 08.04.2021 року.

Вказує, що згодом , коли позивачка перебувала на лікарняному , на підприємстві вносяться « зміни у штатний розпис», що затверджений 17.05.2021 р., згідно якого посада, яку вона мала б займати, виводять зі штату. З даними змінами позивачку ознайомлено не було.

01.07.2021 року, позивачка вийшла з лікарняного та їй було вручено копію витягу з наказу №95-К від 01.07.2021 року про її звільнення.

Посилаючись на порушення відповідачем процедури звільнення позивачки з роботи , уточнюючи позовні вимоги , просить суд : скасувати Наказ №95-к від 01.07.2021 р. «Про звільнення працівника ОСОБА_2 », як такого, що виданий з порушенням законодавства; Поновити ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора відділу кадрів ЧТУ; Виплатити ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 362340,28 гривень ; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

Від представника відповідача до суду подано відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову та вказав, що 01 липня 2021 року позивачку було ознайомлено із наказом про звільнення із займаної посади, у зв`язку із скороченням штату працівників КП «Чернівецьке тролейбусне управління» . Вважає даний наказ законним, оскільки :

09 квітня 2021 року позивачку під підпис було ознайомлено персональним попередженням про скорочення штату працівників відповідно до наказу №147 від 06.04.2021 року, згідно якого повідомлялась, що її посада скорочується та на даний час на підприємстві відсутні вакантні посади, які б могли бути запропоновані для подальшого працевлаштування. В особовій справі ОСОБА_2 наявні диплом спеціаліста серія НОМЕР_1 , згідно якого вона в 2008 році закінчила Буковинську державну фінансову академію і отримала вищу освіту за спеціальністю «Фінанси» та здобула кваліфікацію спеціаліста з фінансів. Також, в особовій справі ОСОБА_2 наявний диплом бакалавра серія НОМЕР_2 , згідно якого в 2007 році вона закінчила Буковинську державну фінансову академію і отримала базову вищу освіту за напрямком підготовки «Економіка та підприємництво» та здобула кваліфікацію бакалавра з фінансів.

06 травня 2021 року враховуючи наявність у Позивача вищої економічної освіти їй було запропоновано посаду економіста Відділу матеріально - технічного забезпечення та логістики з окладом 12 500,00 грн. Від даної пропозиції остання відмовилась, що підтверджується актом складеним працівниками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

01 червня 2021 року на адресу позивача АДРЕСА_1 , було направлено пропозицію, в якій їй пропонувались посади:

- старший касир з посадовим окладом згідно штатного розпису 11 000,00 грн.;

- заступник начальника служби руху з посадовим окладом 15 500,00 грн.;

- провідний інженер відділу матеріального - забезпечення та логістики з посадовим окладом згідно штатного розпису в сумі 14 200,00 грн.; завідувач господарством з посадовим окладом згідно штатного розпису в сумі 11 700,00 грн.

Другий примірник пропозиції від 01 червня 2021 року був направлений їй за адресою місця проживання батька, який працював в КП «ЧТУ». В день звільнення, 01 липня 2021 року позивачці було запропоновано посаду провідного інженера відділу матеріально - технічного забезпечення та логістики з окладом 14 200,00 грн. Від даної пропозиції остання відмовилась, що підтверджується її підписом на даній пропозиції у зв`язку із відсутністю нетехнічної освіти. Вказує, що згідно відповіді №06 від 13 серпня 2021 року первинної профспілкової організації Комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» ОСОБА_2 на засідання профкому не запрошувалася.

Згідно листів непрацездатності ОСОБА_2 перебувала на лікарняному з 25 травня 2021 року по 04 червня 2021 року: з 07 червня 2021 року по 17 червня 2021 року, з 17 червня 2021 року по 30 червня 2021 року.

03 червня 2021 року на засідання профкому первинної профспілкової організації Комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» було прийнято рішення, оформлено протоколом №14 про надання згоди на вивільнення працівників відповідно до статтей 40, 42 та 43 КЗпП України, запропонувавши їм всі можливі професії в новостворені структурі підприємства згідно їх професій та спеціальностей.

Крім цього, в даному рішенні чітко зазначено, що із 104 звільнених працівників було працевлаштовано 91 особу, 13 осіб відмовилися від наданих пропозицій та підлягають скороченню.

Представник відповідача вважає, що звільнення позивачки було проведено у відповідності до вимог ст. ст.. 32, 36, 40, 41, 43 КЗпП України. Її було попереджено про звільнення у двомісячний термін, було враховано її переважне право на залишення на роботі, роботодавцем запропоновано ряд професій, вакантних посад, відповідно до її кваліфікаційного рівня, освіти з посадовими окладами, вище розміру мінімальної заробітної плати, в законному порядку отримана згода профкому на звільнення працівників, який зі свого боку також вжив заходів для влаштування працівників, про масове вивільнення працівників було повідомлено центр зайнятості.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив задовільнити позов , оскільки наказ про звільнення ОСОБА_2 , на його думку , винесено з порушенням норм КЗпП.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи , викладені у відзиві на позов, вказував , що підприємством дотримано процедуру звільнення особи з роботи , передбачену КЗпП. Просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вказали , що звільненню ОСОБА_2 із займаної посади передували зміни у штатному розписі підприємства. Їй пропонувались нові посади , роботодавцем було виявлено дисциплінарне порушення у роботі ОСОБА_11 на попередній посаді. Роботодавцем було вжито всіх заходів , щодо надання ОСОБА_2 іншої посади та залишення її на роботі. Остання відмовилась від усіх запропонованих посад.

Заслухавши пояснення учасників процесу , дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 до 01.07.2021 року перебувала на посаді старшого інспектора відділу кадрів КП « Чернівецьке тролейбусне управління» .

Копії наказу про призначення на дану посаду , матеріали справи не містять.

09 квітня 2021 року КП ЧТУ винесено персональне попередження про скорочення штату працівників відповідно до наказу №147 від 06.04.2021 року, згідно якого позивачку повідомлено, що її посада скорочується та на даний час на підприємстві відсутні вакантні посади, які б могли бути запропоновані для подальшого працевлаштування. ( а.с. 67).

Відповідно до матеріалів справи , враховуючи наявність у позивачки вищої економічної освіти їй було запропоновано посаду економіста Відділу матеріально - технічного забезпечення та логістики з окладом 12 500,00 грн., від даної пропозиції остання відмовилась, що підтверджується актом складеним працівниками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ( а.с.73 зворот).

Також позивачці було направлено пропозицію, в якій їй пропонувались наступні посади: старший касир з посадовим окладом згідно штатного розпису 11 000,00 грн.; заступник начальника служби руху з посадовим окладом 15 500,00 грн.; провідний інженер відділу матеріального - забезпечення та логістики з посадовим окладом згідно штатного розпису в сумі 14 200,00 грн.; завідувач господарством з посадовим окладом згідно штатного розпису в сумі 11 700,00 грн.

01 липня 2021 року позивачці було запропоновано посаду провідного інженера відділу матеріально - технічного забезпечення та логістики з окладом 14 200,00 грн., від даної пропозиції остання відмовилась, що підтверджується її підписом на даній пропозиції ( а.с. 74).

Згідно листів непрацездатності ОСОБА_2 перебувала на лікарняному з 25 травня 2021 року по 30 червня 2021 року.( а.с. 63-65).

Згідно витягу з Наказу № 95-к від 01.07.2021 року « Про звільнення працівника» у зв`язку із скороченням штату працівників КП «Чернівецьке тролейбусне управління» відповідно до наказу КП ЧТУ №147 від 06 квітня 2021 року та для забезпечення його фактичної чисельності згідно з новим штатним розписом, відповідно до витягу з Профкому засідання профспілкового комітету КП ЧТУ №14 від 03.06.2021 року- ОСОБА_2 звільнено з роботи з 01.07.2021 року по скороченню штату. ( а.с.6).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП, України трудовий договір,укладений на невизначений строк,а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженимним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених, зокрема, у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

У частині першій статті 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

У відповідності до положень ч.1-3 статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до матеріалів справи позивачка надала посвідчення, про наявність на її утриманні дитини інваліда до 16 років, яке дійсне до 31.01.2007 року.

Згідно медичного висновку №25 ОСОБА_12 ( донька позивачки ) має право на виплату державної соціальної допомоги на дітей інвалідів віком до 16 років. Даний висновок дійсний до 24.11.2022 року. ( а.с. 7-9).

Враховуючи наведені вище обставини справи , судов встановлено , що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, що також мало наслідком скорочення чисельності та працівників.

Власником підприємства була дотримана процедура звільнення працівників, зокрема, щодо дотримання строків та порядку попередження працівників про подальше їх звільнення; також ним було запропоновано ОСОБА_11 переведення на іншу роботу, від якої позивачка відмовилась.

Отже відповідачем не були допущені порушення норм Закону при звільненні ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.3 ст. 235 КЗпП, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Пунктом 32 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

У Постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (№ 61-9664сво19) зазначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Тобто, обов`язок сплати середнього заробітку може бути наявним у роботодавця, якщо були порушені права працівника.

У цій справі, на думку суду, такі порушення відсутні, оскільки звільнення позивача з роботи було здійснено на підставі положень чинного законодавства. Вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про скасування наказу про звільнення з роботи та її вирішення напряму залежить від вирішення вимоги про скасування відповідного наказу.

Враховуючи, що наказ про звільнення позивача з роботи є законним, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів - середнього заробітку за час вимушеного прогулу, немає.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення решти позовних вимог, оскільки вони є похідними від вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи.

Позивачкою не надано доказів порушення працедавцем процедури її звільнення, не обгрунтовано відмови від запропонованих вакантних посад , не доведено підстав для переважного права залишення на роботі та не спростовано факту вжиття відповідачем заходів , щодо забезпечення її роботою.

Керуючись ст. ст.40- 46 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський