Справа № 191/3232/21
Провадження № 2/191/1051/21
23 червня 2022 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Твердохліб А.В.
за участю секретаря Яришевої Н.В.
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Миргородський Вадим Петрович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні майном та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
05.10.2021 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Миргородський В.П., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні майном та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з договором Дарування жилого будинку та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.10.2007 року. За вказаною адресою є зареєстрованими син позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та рідна сестра позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але фактично не проживають у будинку більше одного року, що створює ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним майном. В зв`язку із викладеним, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 ; усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні майном шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
До початку проведення судового засідання представником позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , надано суду заяву про підтримання позовних вимог, відсутність заперечення проти заочного розгляду справи та можливість розгляду справи за його відсутності та відсутності позивача ОСОБА_1 .
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи без їх присутності, відзиву на позов не надали, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 за договором дарування від 26.10.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Монич М.Ю., належить з 31.10.2007 року на праві приватної власності будинок АДРЕСА_1 (а.с.13).
Згідно довідки виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 2021 року, Витягу №788 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , є зареєстрованими ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка фактично за адресою не проживає з липня 1997 року, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично не проживає за адресою з грудня 2016 року (а.с.18, 19).
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відтак, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 ЖК Української РСР у поєднанні зі статтею 64 ЖК Української РСР слід дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї.
Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 був членом сім`ї власника ОСОБА_1 , так як був зареєстрований у належному позивачу будинку з 08.12.2008 року (а.с.18), і фактично припинив проживати у ньому з грудня 2016 року, тому вимога про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.
Натомість, відповідач ОСОБА_3 не є членом сім`ї власника позивача ОСОБА_1 , оскільки фактично не проживала у ньому з липня 1997 року, хоч і була зареєстрованою з 15.07.2008 року. В такому випадку захист права ОСОБА_1 має бути реалізованим шляхом усунення перешкод у користуванні майном.
На підставі викладеного, керуючись ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст. 3 СК України, керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 189, 259, 263-268, 280, 281 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні майном та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перешкоди у користуванні майном шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
За загальним порядком, апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя А. В. Твердохліб