Справа № 750/7118/22
Провадження № 2/750/1575/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Мойсієнко К.А.,

за участю представника позивача Щербини О.В.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

28 жовтня 2022 року Комунальне підприємство «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради звернулося до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка утворилася за період з 01.06.2015 по 01.10.2022 у сумі 34483 грн. 30 коп.

Обґрунтовано позов тим, що Комунальне підприємство «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для суб`єктів усіх форм власності. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг, які надавалися позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, відповідачі своєчасно і в повному обсязі не здійснювали плату за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка ними в добровільному порядку не погашена.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Відповідачі подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких позов визнали частково, а саме в частині стягнення з них заборгованості в розмірі 1636 грн. 49 коп. Свої заперечення щодо стягнення заборгованості у повному обсязі обґрунтовують тим, що заборгованість за період з 01.06.2015 по 24.10.2019 в розмірі 22774 грн. 73 коп. не підлягає стягненню у зв`язку із пропущенням позивачем строків позовної давності для звернення до суду з даною вимогою. Також, згідно довідки наданої позивачем до позовної заяви вбачається, що у вказаній квартирі був також зареєстрований ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому борг за вказаний період необхідно рахувати на трьох осіб. Оскільки відповідачі не є спадкоємцями покійного, а тому вважають безпідставними вимоги позивача про стягнення з них заборгованості ОСОБА_3 в розмірі 4672 грн. 86 коп.

Крім того, в період з 01.09.2021 по 01.10.2022 відповідачі сплатили КП «Чернігівводоканал» ЧМР за надані послуги 5399 грн. 22 коп., що відображено у розрахунку доданого до позовної заяви, а тому на даний час розмір заборгованості з урахуванням вказаних вище обставин, викладених у відзивах на позовну заяву, становить 1636 грн. 49 коп.

Також відповідачі подали до суду заяви про застосування строків позовної давності до вимог позивача про стягнення з них заборгованості за період з 01.06.2015 по 24.10.2019 в розмірі 22774 грн. 73 коп.

Представник позивача подала до суду відповідь на відзиви на позовну заяву, а також заву про поновлення строку позовної давності, в яких зазначила, що ухвалами Деснянського районного суду від 17.08.2021 судові накази за 2018 та 2020 роки у справах № 750/6199/18 та № 750/11667/20 про стягнення з відповідачів заборгованості за вказаною адресою за період з 01.06.2015 по 01.04.2018 та за період з 01.01.2018 по 01.12.2020 були скасовані за заявами боржників. За таких обставин саме з моменту винесення судом ухвал від 17.08.2021 про скасування судових наказів, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, заново почався перебіг позовної давності, оскільки саме з цього часу у стягувача виникло право звернутися до суду з тими ж вимогами в позовному провадженні.

Також, представник позивача зазначила, що відповідачі зареєстровані та проживали у займаному приміщенні (квартира є комунальною власністю), а тому несуть солідарний обов`язок по сплаті за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Щодо посилань відповідачів на те, що вони не є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , представник позивача вказала, що квартира АДРЕСА_2 є комунальною власністю, особовий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_4 , яка померла. Після її смерті за переоформленням особового рахунку ніхто не звертався, зокрема і ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому у позивача відсутні дані хто є спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Всі зареєстровані у вказаній квартирі мають родинні відносини, а тому відповідачі, відповідно до ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки постійно проживали із спадкодавцями.

Відповідачі подали до суду заперечення на відповідь на відзиви, в яких підтримали свої доводи, викладені у відзивах на позовну заяву та зазначили, що відповідно до ст. 1223 ЦК України спадкування є правом, а не обов`язком і спільне проживання разом зі спадкодавцем не свідчить про прийняття спадщини. Також, згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості спадкового майна, проте у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 жодного майна не було і спадкові справи після їх смерті не заводились.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити.

Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме в частині стягнення з них заборгованості в розмірі 1636 грн. 49 коп. та просили врахувати їхні заперечення, викладені у відзивах на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзиви.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступне.

Комунальне підприємство «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для об`єктів усіх форм власності.

Відповідачі є споживачами вказаних послуг, які надає позивач за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана квартира є комунальною власністю.

Згідно копії довідки Управління адміністративних послуг № 3053 від 09.08.2022 у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також у період з 22.06.2017 по 14.08.2018 була зареєстрована ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 8).

Як пояснили у судовому засіданні відповідачі, ОСОБА_6 це дочка покійного ОСОБА_3 .

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 70941108 від 16.12.2022, наданої на запит суду, спадкова справа щодо майна після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась.

06 липня 2018 року та 05 січня 2021 року Деснянським районним судом м. Чернігова було видано судові накази про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.06.2015 по 30.06.2018 в сумі 13497 грн. 17 коп. та за період з 01.01.2018 по 01.12.2020 в сумі 17635 грн. 58 коп.

Ухвалами Деснянського районного суду від 17 серпня 2021 року вказані судові накази скасовано (а.с. 9, 10).

Згідно із частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами (стаття 67 Житлового кодексу України).

Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

При цьому, статтею 64 Житлового кодексу України визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ. Зокрема, цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 зазначеного Закону до комунальних послуг належать, зокрема, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, зокрема, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Також, частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Пунктом 37 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690, встановлено, що оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на споживачів покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем надавалися відповідачам послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Однак, відповідачі свої зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг належним чином та в повному обсязі не виконували, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 01.06.2015 по 01.10.2022 у сумі 34483 грн. 30 коп. (а.с. 6-7).

При цьому, як вбачається з детального розрахунку заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та з`ясовано судом у судовому засіданні, нарахування за ці послуги в спірний період здійснювалося позивачем з урахуванням зареєстрованих осіб, в тому числі і на ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , і в заборгованість позивачем включено також суму, яка нараховувалася на нього.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом .

Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду заяви про застосування строків позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а представник позивача подала до суду заяву, в якій просить визнати причини пропущення строку позовної давності поважними.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя, четверта статті 267 Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалося, згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, а пунктом 18 Правил № 630, які регулювали спірні правовідносини, передбачалося, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Враховуючи, що між сторонами не визначений інший, ніж той, що встановлювався у пункті 18 Правил № 630 термін внесення платежів, а тому з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежам.

Слід зазначити, що згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19) подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 Цивільного кодексу України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 Цивільного кодексу України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, висловленого у постановах від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14 і від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15, та від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 216/5756/15-ц, про те, що подання кредитором (зокрема виконавцем послуг) в порядку, передбаченому ЦПК України, заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності.

У даному випадку мало місце скасування судового наказу і звернення позивача з позовом про стягнення заборгованості за надані ним послуги.

Таким чином, подання позивачем заяви про видачу судового наказу не перервало загальної позовної давності, остання не спливла до тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом не минуло 3 роки.

Разом з тим, частиною п`ятою статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд враховує, що судові накази про стягнення з відповідачів заборгованості були скасовані 17 серпня 2021 року. При цьому, позивач після скасування судових наказів звернувся до суду з позовом не одразу, а лише 28 жовтня 2022 року, у зв`язку з чим суд не вважає причини пропущення позивачем строку позовної давності поважними.

За таких обставин, позовні вимоги КП «Чернігівводоканал» ЧМР про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01 червня 2015 року по 30 вересня 2019 року задоволенню не підлягають.

Проте, враховуючи, що відповідачі не в повному обсязі здійснювали оплату наданих позивачем послуг, суд знаходить підстави для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за надані позивачем послуги в межах строку позовної давності.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, яка нараховувалася відповідно до тарифів у спірний період на ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки така заборгованість має стягуватися відповідно до положень статей 1216, 1281, 1282 Цивільного кодексу України.

Розмір заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за надані послуги за період з 01.10.2019 по 01.10.2022 (в межах строків позовної давності), з урахуванням сплачених ними коштів, відповідно до детального розрахунку позивача, становить 7295 грн. 91 коп. (12695 грн. 13 коп. 5399 грн. 22 коп.=7295 грн. 91 коп.).

Відповідачі у судовому засіданні погодилися з вказаним розміром заборгованості.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в межах строків позовної давності та без урахування заборгованості, яка була нарахована на покійного ОСОБА_3 .

Таким чином, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 279, 289, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради (місцезнаходження юридичної особи: вул. Жабинського, 15, м. Чернігів; ідентифікаційний код юридичної особи - 03358222) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.10.2019 до 01.10.2022 у сумі 7295 грн. 91 коп. (сім тисяч двісті дев`яносто п`ять грн. 91 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради по 262 грн. 98 коп. з кожної у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.12.2022.

Суддя