КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 372/2920/21 Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Т.М.
Номер провадження: 22-ц/824/2797/2022 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Танащук Максим Володимирович, на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року у справі за позовом Українсько-швейцарського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В Обухівський районний суд Київської області звернулось Українсько-швейцарське спільне підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» (далі - позивач, Товариство) з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 09 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та Українсько-швейцарським спільним підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут+Ко» укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого, ОСОБА_1 продав, а Українсько-швейцарське спільне підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» придбало у власність нерухоме майно - нежитлові приміщення з № 1 по № 8 (групи приміщень № 66) - літ. «А», загальною площею 234 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання умов вказаного договору, Українсько-швейцарське спільне підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут+Ко» сплатило на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2 600 000 грн.

Однак, постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року визнано недійсним даний договір купівлі-продажу від 09 серпня 2017 року, у зв`язку із чим, зазначена сума мала бути повернута Товариству.

Позивач вказав, що сплачена ним сума грошових коштів відповідачем не повернута, що обумовило звернення до суду даним з позовом.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь грошові кошти у розмірі 2 600 000 грн.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 06 серпня 2021 року позовну заяву Українсько-швейцарського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» передано за підсудністю на розгляд до Голосіївського районного суду міста Києва.

В подальшому, 13 вересня 2021 року позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог.

В обґрунтування даної заяви, Українсько-швейцарське спільне підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко», посилалось на те, що пунктом 4.7 договору купівлі-продажу від 09 серпня 2017 року продавець ( ОСОБА_1 ) гарантує, що станом на момент підписання даного договору відсутні обставини, які виникли до дня підписання даного договору, і які не залежать від волі покупця, і які становлять, або становитимуть в майбутньому перешкоду для набуття (або збереження набутого) права власності покупця на об?єкт, в силу чого покупець, або його правонаступник у правовідносинах, які випливатимуть з даного договору або з права власності на об?єкт, буде мати обов?язок повернути об?єкт або іншим чином втратить (не набуде відповідно до цього договору) право власності на об?єкт. В коло таких обставин, серед іншого, входять такі обставини, зокрема, визнання даного договору недійсним. У випадку виявлення обставин, згаданих у попередніх двох абзацах, в силу чого покупець, або його правонаступник у правовідносинах, які випливають з даного договору або з права власності на об`єкт, буде мати обов`язок повернути об?єкт або іншим чином втратить (не набуде) право власності на об?єкт, продавець сплачує покупцеві штраф в розмірі, еквівалентному 540 000 доларів США. При цьому, сплата такого штрафу припиняє обов?язок повернення ціни об`єкту, сплаченого відповідно до даного договору (якщо такий обов`язок виникає).

За наведених обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 540 000 доларів США.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року позов Українсько-швейцарського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Українсько-швейцарського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» грошові кошти у розмірі 540 000 доларів США та судовий збір у розмірі 177 093,43 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Танащук М.А., оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилався на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, прийняв до уваги заяву ТОВ «Укрвермут + Ко» про збільшення позовних вимог, не дослідивши обставини, вказані в ній, зокрема щодо зміни предмета і підстав позову, що є грубим порушенням норм процесуального права.

Апелянт вказав, що суд першої інстанції не врахував те, що штрафи за своєю юридичною природою відрізняються від збитків та не можуть бути стягнуті в результаті реституції внаслідок визнання договору недійсним.

У відзиві на апеляційну скаргу, Українсько-швейцарське спільне підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Танащук М.А., заперечило, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Танащук М.А. апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник СП «Укрвермут + Ко» - адвокат Савченко О.В. проти доводів апеляційної скарги заперечила, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Танащук М.А., не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 09 серпня 2017 року між ОСОБА_1 (далі - продавець) та Українсько-швейцарським спільним підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень з № 1 по № 8 (групи приміщень № 66) під літ. «А» загальною площею 234 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васильєвою Н. І. та зареєстрований в реєстрі за № 1239 (том 1 а.с. 12-14).

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Н. І. (індексний номер: 36547318) від 09 серпня 2017 року за Українсько-швейцарським спільним підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» зареєстровано право власності на вказані нежитлові приміщення (том 1 а.с. 16).

Постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Українсько-швейцарського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Н.І., про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 09 серпня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та Українсько-швейцарським спільним підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко», який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васильєвою Н.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1239. Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Н.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09 серпня 2017 року, індексний номер: 36547318 про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення з № 1 по № 8 (групи приміщень № 66) - літ. «А», загальною площею 234 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за Українсько-швейцарським спільним підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко».

Постановою Верховного Суду від 11 серпня 2021 року постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Н.І. про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Українсько-швейцарського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації, залишено без змін та поновлено її виконання в цій частині.

За змістом положень п. 4.7 договору купівлі-продажу від 09 серпня 2017 року продавець ( ОСОБА_1 ) гарантує, що станом на момент підписання даного договору відсутні обставини, які виникли до дня підписання даного договору, і які не залежать від волі покупця, і які становлять, або становитимуть в майбутньому перешкоду для набуття (або збереження набутого) права власності покупця на об?єкт, в силу чого покупець, або його правонаступник у правовідносинах, які випливатимуть з даного договору або з права власності на об?єкт, буде мати обов?язок повернути об?єкт або іншим чином втратить (не набуде відповідно до цього договору) право власності на об?єкт. В коло таких обставин, серед іншого, входять такі обставини, зокрема, визнання даного договору недійсним. У випадку виявлення обставин, згаданих у попередніх двох абзацах, в силу чого покупець, або його правонаступник у правовідносинах, які випливають з даного договору або з права власності на об?єкт, буде мати обов?язок повернути об?єкт або іншим чином втратить (не набуде) право власності на об?єкт, продавець сплачує покупцеві штраф в розмірі, еквівалентному 540 000 доларів США. При цьому, сплата такого штрафу припиняє обов?язок повернення ціни об?єкту, сплаченого відповідно до даного договору (якщо такий обов?язок виникає) (том 1 а.с. 14).

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

У ч. 1 ст. 627 ЦК України вказано, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.ч. 1 - 3 ст. 6 ЦК України).

Таким чином, принцип свободи договірного регулювання правовідносин, втілений у чинному законодавстві, дозволяє сторонам договору на власний розсуд визначати свої взаємні права та обов`язки, у тому числі щодо сплати штрафу у разі визнання договору купівлі-продажу недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що договір купівлі-продажу, укладений 09 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та Українсько-швейцарським спільним підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко», судом визнано недійсним.

У постановах Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року та Верховного Суду від 11 серпня 2021 року, судами встановлено, що на момент укладення ОСОБА_1 з Українсько-швейцарським спільним підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09 серпня 2017 року, ОСОБА_1 було відомо про те, що на належне йому нерухоме майно, в тому числі, на спірні нежитлові приміщення, ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова від 01 липня 2015 року накладено арешт.

Судом першої інстанції встановлено, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 09 серпня 2017 року Українсько-швейцарському спільному підприємству у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» не було відомо про наявність будь-яких обтяжень щодо даного об?єкта.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком Голосіївського районного суду міста Києва про те, що, у ОСОБА_1 виник обов?язок сплатити Українсько-швейцарському спільному підприємству у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут+ Ко», штраф у розмірі, еквівалентному 540 000 доларів США згідно з умовами п. 4.7 договору купівлі-продажу від 09 серпня 2017 року, так як договір купівлі-продажу від 09 серпня 2017 року визнано недійсним, а покупець - Українсько-швейцарське спільне підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» втратило право власності на об?єкт - нежитлові приміщення з № 1 по № 8 (групи приміщень № 66) - літ. «А», загальною площею 234 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

За правилами ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України).

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом НБУ.

Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Пунктом 30.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-ІІІ від 05 квітня 2001 року передбачено, що моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Із зазначеного випливає, що валюта платежу визначається на день фактичного виконання грошового зобов`язання (яке може бути як добровільне так і примусове, як одноразове так і часткове), тому, у випадку виконання зобов`язання в іноземній валюті конвертацію вказаної суми заборгованості в національну валюту, при необхідності, належить провести на день здійснення платежу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком Голосіївського районного суду міста Києва про те, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума штрафу, передбачена п. 4.7 договору купівлі-продажу від 09 серпня 2017 року, у розмірі 540 000 доларів США, з тих підстав, що він ґрунтується на вимогах закону та підтверджується матеріалами справи.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі щодо зміни позивачем предмета і підстав позову у зв`язку із поданням заяви прозбільшення позовних вимог, є необґрунтованими, так як в заяві про збільшення позовних вимог лише збільшується розмір стягнення, що є процесуальним правом позивача, яке реалізується шляхом подачі заяви про збільшення позовних вимог. Підстави стягнення з відповідача грошових коштів також не змінено, оскільки в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог такими підставами вказано визнання недійсним договору купівлі-продажу від 09 серпня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що штрафи за своєю юридичною природою відрізняються від збитків та не можуть бути стягнуті в результаті реституції внаслідок визнання договору недійсним, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки, сторони досягли згоди щодо умов договору на момент його укладення, а застосоване положення договору не суперечить чинному законодавству. З урахуванням обставин даної справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку при застосуванні вказаного положення договору з метою ефективного захисту прав позивача.

Будь-яких інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки Голосіївського районного суду міста Києва та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, при вирішенні вказаної цивільної справи, Голосіївським районним судом міста Києва правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, тому, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Танащук М.В., без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Танащук Максим Володимирович, залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар