УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"26" грудня 2022 р. м. Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Радченко В.Є., отримавши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) (паспорт громадянина Німеччини № НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про розірвання шлюбу.

Вивчивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що таку слід залишити без руху, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як визначено у ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Положення ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначають вичерпний перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подана особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 992,40 грн. та надати документ, що підтверджує сплату судового збору, або надати документ, який відповідно до законодавства України підтверджує підстави звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки в матеріалах справи відсутня квитанція про сплату судового збору.

Крім цього, відповідно до позовної заяви та доданих до неї копій документів, позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, а відповідач ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) є громадянином Федеративної Республіки Німеччина, спільних дітей від шлюбу не мають.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Згідно із статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону ; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Отже, у даному випадку суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження та застосовується право держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України .

Згідно із частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини другої статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до частини десятої статті 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

З позовної заяви вбачається, що позивачем до матеріалів позову не долучено доказів на підтвердження проживання чи місця перебування відповідача на території України, не зазначено та не надано доказів останнього сумісного місця проживання подружжя.

При цьому суд враховує те, що ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) є громадянином іншої держави, згідно з довідкою з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області інформація відносно відповідача щодо місця реєстрації вказана «не значиться».

З листа Посольства Федеративної Республіки Німеччини щодо права, яке застосовується у сфері розлучення, вбачається, що подружжя може самостійно обрати, яке законодавство буде застосовуватися у разі розлучення. Якщо один з подружжя є громадянином Німеччини, то може бути обране німецьке законодавство у разі можливого розлучення. Такий правовий вибір може бути зроблено або змінено в будь-який час, але не пізніше моменту звернення до суду. Домовленість про правовий вибір потребує письмової форми, однак при цьому обов`язково слід дотримуватися формулярних приписів країн-учасників Регламенту. Німецьке законодавство передбачає нотаріальне засвідчення з правовим роз`ясненням. Проте німецькі формулярні приписи повинні обов`язково застосовуватися лише в тому випадку, якщо обидва члени подружжя мають своїм звичайним місцем перебування Німеччину або один з членів подружжя має місцем перебування Німеччину, а інший одну з країн, що не є учасником Регламенту (наприклад, Україну). Якщо з огляду на передумови необхідно або якщо члени подружжя цього виразно бажають, то Посольство Німеччини в Києві може засвідчити домовленість про правовий вибір.

Тобто, в матеріалах справи домовленості про правовий вибір між позивачем та відповідачем що до того яке законодавство буде застосовано під час розлучення відсутнє.

Даний позов пред`явлено позивачем до Галицького районного суду м.Львова за своїм зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Однак, враховуючи, що спільних дітей від шлюбу сторони не мають, позивач позбавлена права застосування альтернативної підсудності даного позову за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Також відсутні підстави для визначення підсудності даного позову Галицького районного суду м.Львова і відповідно до частини першої статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", оскільки угоди про підсудність справи з іноземним елементом судам України та доказів на підтвердження проживання чи місця перебування відповідача на території України позивачем до матеріалів позову не долучено.

Позивач не зазначає та не надає доказів останнього сумісного місця проживання подружжя.

Крім того, в позові мається різночитання відомостей про відповідача.

Враховуючи, що позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, його необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) (паспорт громадянина Німеччини № НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення недоліків:

1)подати до суду докази сплати судового збору у сумі 992,40 грн.

Роз`яснити позивачу, що в Галицькому районному суді м. Львова діють наступні реквізити для оплати судового збору: Отримувач ГУК Львiв/Галицький р-н/22030101; Код отримувача (ЄДРПОУ) 38008294; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); Номер рахунку (IBAN) UA0013952; Код банку отримувача (МФО) - 899998 ; Код класифікації доходів бюджету - 22030101, призначення платежу судовий збір за позовом (ПІП).

2)подати до суду докази останнього сумісного місця проживання подружжя;

3)подати до суду угоду про підсудність справи з іноземним елементом судам України;

4)подати до суду докази на підтвердження проживання чи місця перебування відповідача на території України;

5)подати до суду правовий вибір між позивачем та відповідачем щодо того яке законодавство буде застосовано під час розгляду питання про розірвання шлюбу.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Радченко В.Є.