Справа № 503/1002/21
Провадження № 2/503/19/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Калашнікової Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Поліковської О.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та його поділ,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

В подальшому, позивач ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги та просив також визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 4.30 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петрівської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчено державним актом серії І-ОД №019265.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло в межах приватизаційного процесу співвласниками вищевказаної квартири, кожен в рівних частках, відповідно по 1/4 частці у праві власності на квартиру, були: батько позивача - ОСОБА_3 ; мати позивача - ОСОБА_4 ; його брат - ОСОБА_5 та сам позивач. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй 1/4 частку у праві власності на вказану квартиру, яку за фактом спільного проживання прийняли ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та позивач. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний брат позивача - ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частки у праві власності на цю квартиру, право власності на яку відповідно до рішення Кодимського районного суду Одеської області від 20.12.2016 року набув його син - ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частки у праві власності на вказану квартиру. Позивач є спадкоємцем І-ї черги за законом після смерті свого батька та прийняв спадщину у встановленому законом порядку, звернувшись протягом 6-ти місяців до нотаріальної контори із відповідною заявою. Крім нього, спадщину після смерті ОСОБА_3 , за правом представлення, прийняв онук спадкодавця - ОСОБА_2 . Крім того, до складу спадщини після смерті батька позивача входить також земельна ділянка площею 4.30 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петрівської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчено державним актом серії І-ОД №019265. Однак через виниклий між ними спір щодо розподілу спадкового майна та в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку, а тому просить поділити спадщину, враховуючи, що він одноособово проживав із спадкодавцями, доглядав за ними та лікував їх, а також поховав їх за власні кошти. Крім того, позивач не заперечує в грошовому еквіваленті відшкодувати відповідачу вартість його частки у спірному спадковому майні.

В підготовче засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в підготовче засідання також не з`явився та надав до суду заяви, в яких він визнав позов у повному обсязі, з урахуванням збільшення заявлених позовних вимог, та просив розглянути цивільну справу у його відсутність.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, згідно ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_4 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.12.2008 року (а.с.10).

З копії свідоцтва про право власності на житло від 02.06.2000 року, виданого Кодимською міською радою народних депутатів, що зареєстроване Кодимським районним бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за №18 стор.284 р.№3628 (а.с.9) вбачається, що їй на праві приватної власності, в порядку безоплатної приватизації житла, належала 1/4 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя спадкодавиця склала заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після її смерті спадкування здійснювалось за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. В свою чергу ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , прийняли її чоловік - ОСОБА_3 , а також сини - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які на час відкриття спадщини після її смерті постійно проживали та були зареєстровані разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 . Дана обставина ніким із сторін не оспорюється, тому не підлягає доказуванню в розумінні ч.1 ст.82 ЦПК України. Однак, останні документально не оформили дане прийняття спадщини, внаслідок чого правовстановлюючого документа на спадщину не отримали.

Факт права на спадкування за законом спадкоємців І-ї черги за законом як відповідно чоловіка та дітей ОСОБА_4 підтверджується даними копій свідоцтв про одруження серії НОМЕР_2 від 01.12.1971 року (а.с.17), а також про народження серії НОМЕР_3 від 11.10.1972 року (а.с.18) та серії НОМЕР_4 від 20.11.1977 року (а.с.21).

Ретельний аналіз цієї обставини вказує на те, що всі спадкоємці І-ї черги за законом, вважаються такими, що у встановленому порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 в розумінні положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, та кожний в рівних частках набули право власності на її частку у квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер рідний брат позивача - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 14.01.2015 року (а.с.13).

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №1003/02-14 від 17.11.2021 року (а.с.42) після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа №187/2015 та його рідний син - ОСОБА_2 заявив право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 . Ретельний аналіз цього письмового доказу вказує на те, що ОСОБА_2 як спадкоємець І-ї черги за законом своєчасно у встановленому порядку прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його батька ОСОБА_5 . Факт їх родинної спорідненості підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 12.07.1995 року (а.с.20).

З копії свідоцтва про право власності на житло від 02.06.2000 року, виданого Кодимською міською радою народних депутатів, що зареєстроване Кодимським районним бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за №18 стор.284 р.№3628 (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_5 на праві приватної власності, в порядку безоплатної приватизації житла, належала 1/4 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається з розпорядження Кодимської міської ради Одеської області №29 від 12.02.2016 року «Про перейменування вулиць, провулків, алей, розташованих на території міста Кодима» з Додатком №2 до розпорядження №43 від 02.03.2016 року вул. Леніна у місті Кодима, без зміни нумерації будинків, перейменована на АДРЕСА_3 (а.с.28).

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя спадкодавець склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснювалось за законом.

Заочним рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 20.12.2016 року за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом було визнано право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті його батька ОСОБА_5 . Дана обставина не підлягає доказуванню в розумінні ч.4 ст.82 ЦПК України.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 28.04.2015 року (а.с.11).

З копії свідоцтва про право власності на житло від 02.06.2000 року, виданого Кодимською міською радою народних депутатів, що зареєстроване Кодимським районним бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за №18 стор.284 р.№3628 (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної власності, в порядку безоплатної приватизації житла, належала 1/4 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . Крім того, його частка у праві власності на квартиру збільшилась за рахунок частки його померлої дружини ОСОБА_4 .

Крім того, з копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №019265, виданого 10 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів за №305 (а.с.12) вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належала земельна ділянка, площею 4,30 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Петрівської сільської ради.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя спадкодавець склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснюється за законом.

Спадкоємцем І-ї черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його син - ОСОБА_1 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 20.11.1977 року (а.с.21).

Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Як вбачається з листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №1003/02-14 від 17.11.2021 року після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа №276/2015 та позивач і ОСОБА_2 заявили право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , звернувшись до нотаріальної контори із відповідними заявами у встановлений законом строк. ОСОБА_2 є онуком спадкодавця та має право на спадкування після смерті ОСОБА_3 за правом представлення. З огляду на це, кожний із спадкоємців в рівних частках набули право власності на все спадкове майно після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Разом з тим, частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Встановлено, що 11 листопада 2020 року державний нотаріус Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіна М.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів та через виниклий між сторонами спір щодо розподілу спадкового майна. Ця обставина підтверджується листом №1029/02-14 від 11.11.2020 року та вказує на те, що за позивачем не визнається право власності на спадкове майно (а.с.29).

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Таким чином з моменту прийняття спадщини двома або більше спадкоємців спадкове майно, як правило, є об`єктом їх спільної часткової власності. Частка у спадщині - не те ж саме, що і частка у праві спільної власності. Проте враховуючи схожість у правовому регулюванні при здійсненні поділу спадщини або виділу частки у натурі використовуються норми, які регулюють поділ майна, що є у спільній частковій власності або виділ частки з цього майна.

Поділ спадщини і виділ частки спадкоємця здійснюються на підставі положень ст. ст. 364-367 ЦК, що регулюють процедуру поділу (виділу частки) майна, що є об`єктом права спільної часткової власності з урахуванням особливостей поділу спадкового майна, визначеного нормами спадкового права.

Правочин про поділ спадщини здійснюється за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, і оформляється договором між ними, у якій зазначаються належні їм реальні частки у спадщині. Даний договір може стосуватися як поділу усього спадкового майна, так і виділу частки одного чи кількох спадкоємців. При цьому допускається грошова компенсація, якщо вартість майна є різною. При недосягненні згоди здійснюється у судовому порядку відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців. У останньому випадку поділ спадкового майна оформляється судовим рішенням (п. 230 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.12, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Таким чином, для оформлення права на спадщину та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину у вигляді нерухомого майна (квартири, земельної ділянки) спадкоємець повинен надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа, який підтверджує, що на момент смерті спадкодавцю належала ця нерухомість (квартира, земельна ділянка).

У даному випадку суд встановив, що позивач не надав нотаріусу оригінал свідоцтва про право власності на квартиру та державного акту на право власності на земельну ділянку у зв`язку з їх втратою. Спадкоємець має тільки копії цих правовстановлюючих документів.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості захистити свої спадкові права у позасудовому порядку, його спадкові права підлягають судовому захисту.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, не заперечував проти його задоволення, тим самим погодився на відшкодування йому в грошовому еквіваленті належної йому частки у праві власності на земельну ділянку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі, з урахуванням положень ч.3 ст.206 ЦПК України, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та його поділ, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 4,30 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Петрівської сільської ради, ділянка № НОМЕР_9 , право власності на яку на підставі втраченого державного акту серії І-ОД №019265, виданого 10 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів за №305, належало ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Т.О. Калашнікова