Справа № 758/4209/16-ц
У Х В А Л А

про визнання відводу необґрунтованим

07 грудня 2022 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника позивача - Антіпової О.А.,

представника відповідача-2 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві заяву представника відповідача-2 про відвід головуючому у справі та матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 р. позивач ПАТ «Універсал Банк» (після зімни назви - АТ «Універсал Банк») звернувся до районного суду з позовом, в якому просить: 1) стягнути з відповідача-1 ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 21.05.2008 р., яка виникла станом на 10.03.2016 р. в розмірі 101 036,06 дол.США; 2) стягнути з відповідача -2 ОСОБА_2 солідарно з відповідачем-1 заборгованість за кредитним договором від 21.05.2008 р., яка виникла станом на 10.03.2016 р. в розмірі 101 036,06 дол.США; 3) стягнути з відповідача -3 ОСОБА_3 солідарно з відповідачем-1 заборгованість за кредитним договором від 21.05.2008 р., яка виникла станом на 10.03.2016 р. в розмірі 101 036,06 дол.США.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 18.04.2016 р. (суддя Декаленко В.С.).

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 23.10.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М.

Ухвалою від 27.10.2017 р. вищевказана справа була призначена до судового розгляду на 02.03.2018 р.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 24.04.2018 р. за клопотанням відповідача-1 ОСОБА_1 було зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Оболонського районного суду м. Києва у цивільній справі № 756/16696/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним.

Ухвалою від 05.11.2019 р. провадження у справі поновлено.

В підготовчому засіданні 22.04.2021 р. було закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду.

В судовому засіданні представником відповідача-2 - ОСОБА_4 (нотаріально посвідчена довіреність від 05.02.2021 р. № 236, строком до 05.02.2024 р., том 2 арк.спр.108) заявлено відвід головуючому у справі - судді Ларіоновій Н.М. з наданням письмової заяви про відвід судді від розгляду даної справи, який мотивований тим, що у сторони відповідача під час судового засідання 07.12.2022 р. виникли сумніви в неупередженості та об`єктивності судді, оскільки суддя, не перевіривши відповідність позову вимогам ЦПК України (2004 р.) та сплату позивачем судового збору, суддя Ларіонова Н.М. відкрила провадження у справі, тим самим, надавши не передбачені законом привілеї позивачу, та ухвалою від 27.10.2017 р. призначила дану справу до розгляду. Крім того, зазначає, що дані обставини дають підстави вважати, що суддя має особисту зацікавленість у цій справі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти заявленого відводу, посилаючись на його безпідставність.

Відповідач-1 ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 (нотаріально посвідчена довіреність від 19.07.2021 р. № 1702, строком до 19.07.2024 р., том 2 арк.спр.145), будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку смс-повідомлень за номерами їх телефонів, що містяться у матеріалах справи, повторно не з`явились в судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подали.

Відповідач-3 ОСОБА_3 , будучи у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, явку свого представника не забезпечувала, заяв по суті справи (в т.ч. і відзив) та з процесуальних питань не подавала, свою позицію щодо заявленого позову не висловила.

Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши заяву про відвід та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Статтею 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу судді, зокрема, і якщо суддя прямо чи побічно заінтересований в результаті розгляду справи (п.3 ч.1); якщо є обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді (п.5 ч.1).

Відповідно до ст.39 ч.3 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Приписами ст.40 ч.3 абз.2 ЦПК України (в редакції Закону, що діє з 08.02.2020 р.) визначено, що в разі надходження до суду заяви про відвід судді пізніше ніж три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно матеріалів справи, всі учасники справи були повідомлені про дане засідання, призначене на 07.12.2022 р. Крім того, дата судового засідання була завчасно розміщена на сайті судової влади.

А відтак, враховуючи, що заява про відвід подана стороною відповідача лише в судовому засіданні 07.12.2022 р., а не завчасно (не пізніше ніж три робочі дні до даної дати), то вищевказана заява про відвід не передається на авторозподіл для розгляду іншим суддею, а розглядається судом у складі головуючого у справі - судді Ларіонової Н.М.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито ухвалою від 18.04.2016 р. попереднім головуючим у справі - суддею Декаленко В.С., а тому всі посилання представника відповідача-2 на те, що суддею Ларіоновою Н.М. було, на думку сторони відповідача, безпідставно відкрито провадження у справі є такими, що не відповідають дійсності.

Більш того, в підготовчому засіданні 12.11.2020 р. представнику відповідача-1 вже було відмовлено в задоволенні її клопотання про залишення вищевказаного позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як такого, що на думку сторони відповідача не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, оскільки провадження у справі було відкрито ухвалою від 18.04.2016 р. і на той час діяв ЦПК України (2004 р.), а ЦПК України (2017 р.), стаття 175 якого регламентує форму та зміст позовної заяви, набрав законної сили лише з 15.12.2017 р.

Ухвалою від 27.10.2017 р. суддею Ларіоновою Н.М. вищевказана справа, провадження по якій вже було відкритим, лише призначена до судового розгляду відповідно до норм чинного на той час ЦПК України після повторного автоматизованого розподілу справи в зв`язку з відставкою попереднього головуючого у справі.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2016 р. апеляційна скарга на ухвалу від 18.04.2016 р. про відкриття провадження у справі була подана відповідачем-2 ОСОБА_2 та дана апеляційна скарга ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 23.06.2017 р. визнана неподаною та повернута апелянту в зв`язку з неусуненням недоліків скарги.

Отже, більше 6,5 років (з часу відкриття провадження) відповідач-2 жодного разу не заявляла про невідповідність, на її думку, вищевказаного позову нормам ЦПК України.

Також, слід звернути увагу представника відповідача-2, що питання розподілу судових витрат вирішуються судом відповідно до ст.141 ЦПК України при ухваленні рішення по суті справи, а тому всі питання перевірки сплати судового збору та його стягнення можуть бути вирішенні у відповідному судовому рішення.

Відповідно до ст.36 ч.4 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Обставини, на які вказує сторона відповідача, є його суб`єктивною особистою думкою, і ці обставини не відносяться до підстав для відводу судді, що передбачені ст.36 ЦПК України.

Даний відвід суд вважає черговою спробою сторони відповідача затягнути розгляд справи, яка вже тривалий час перебуває в провадженні районного суду.

В зв`язку з чим, підстав вважати, що головуючий - суддя Ларіонова Н.М. буде необ`єктивна та неупереджена в розгляді даної справи або яким-то чином заінтересована в результаті розгляду справи, не має. А тому суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого позивачем відводу та його безпідставність.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу представника відповідача-2 на таке.

Згідно ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ч. 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, положеннями ч.1 та ч. 2 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

При цьому, суд зазначає, що ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч.3 ст.35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі "Миролюбов та інші проти Латвії" (Рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

ЄСПЛ визнає неприйнятними заяви, на підставі зловживання правом, якщо вони позбавлені серйозних підстав та є явно сутяжними, тобто повторюють зміст тих скарг, щодо яких судом раніше було прийнято рішення про їх неприйнятність. Зокрема, у справі "Філіс проти Греції" (рішення від 17.10.1996) Комісія встановила, що заявник уже неодноразово подавав скарги щодо аналогічних або пов`язаних одне з одним питань та відмітила, що такі дії є умисними, так як в багатьох випадках заявник був докладно проінформований особисто про дію Конвенції. Комісія стверджує, що вирішення низки необґрунтованих і сутяжних заяв обумовлюють непотрібну роботу, яка є несумісною з реальними функціями Суду та заважає їх здійсненню, а тому вказані вище дії заявника є зловживанням правом.

Згідно ст.143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Види заходів процесуального примусу визначені ч.1 ст.144 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36, 40, 258-260, 261 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Визнати необґрунтованим відвід головуючому по справі - судді Ларіоновій Н.М., заявлений представником відповідача-2 - ОСОБА_4 при розгляді цивільної справи № 758/4209/16-ц.

Продовжити судовий розгляд справи.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяН. М. Ларіонова