Провадження № 2/317/616/2022
Справа № 317/387/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мінгазова Р.В.,

при секретарі судового засідання Динис Л.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Пухира П.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області до ОСОБА_2 , про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку з приведенням її у придатний для використання стан, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року до суду звернулась Долинська сільська рада Запорізького району Запорізької області в особі голови Федчука Б.М., з позовом до ОСОБА_2 , про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку яка розташована біля земельної ділянки АДРЕСА_1 , з приведенням її у придатний для використання стан. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 453718 від 17.08.2009 земельна ділянка кадастровий номер :15:001:0371 має площу 0,1500 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Позивачу відомо, що дана земельна ділянка була продана ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 967 посвідченого приватним нотаріусом Ніколаєвською Л.Б. На сьогоднішній час, зазначення земельна ділянка має іншу конфігурацію та збільшена до 0,2820 га. Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області, на адресу відповідача було надіслано лист від 13.09.2019 № 07-05/1487, щодо самовільного зайняття земельної ділянки, з проханням звільнити самовільну зайняту земельну ділянку, яка розташована біля земельної ділянки АДРЕСА_1 . Даний лист відповідачем проігноровано. Тому, на підставі розпорядження голови Долинської сільської ради від 16.03.2020 №41 проведено обстеження земельної ділянки кадастровий номер :15:001:0371, та складено акт від 16.03.2020, відповідно до якого комісією Долинської сільської ради Запорізького району, Запорізької області у складі: заступника сільського голови Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області Мироненка Ю.С., начальника земельних відносин Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області Сіряченко Я.І., начальника відділу кадрового та правового забезпечення Радутної О.В. Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, проведено виїзне обстеження земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 . За результатом виїзду комісії встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , фактичному користуванню її границь не відповідають межам визначених державним актом серії ЯЖ № 453718. А саме: ширина земельної ділянки, яка огороджена бетонним парканом збільшена на 5 м, довжина земельної ділянки огородженої бетонним парканом 52 м та який продовжено сіткою рабицею, яка наглядно збільшує розміри земельної ділянки, що є у власності відповідача. Земельна ділянка огороджена сіткою рабицею займає охоронну зону прибережної захисної смуги до малої річки. Також, для більш точного встановлення меж земельної ділянки запрошено сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_4 , який діяв на підставі договору за замовленням Долинської сільської ради. Інженером-землевпорядником проведено геодезичну зйомку та складено відповідний Технічний звіт про геодезичну зйомку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , Долинська сільська рада Запорізький район Запорізька область.

З огляду на вищевикладене позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_2 звільнити самовільно захоплену частину земельної ділянки Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, яка розташована біля земельної ділянки кадастровий номер :15:001:0371 по АДРЕСА_1 (межі та площа якої зафіксовані в Плані меж землекористування по фактичному користуванню Технічного звіту про геодезичну зйомку земельної ділянки, виконаного ФОП ОСОБА_5 , №Б-4782), з приведенням зазначеної земельної ділянки у придатний для використання стан шляхом знесення встановленого на ній бетонного паркану та сітки рабиці, та зобов`язати ОСОБА_2 привести межі та розміри належної йому на праві власності земельної ділянки кадастровий номер :15:001:0371, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , по всьому її периметру у відповідність до встановлених та закріплених меж, площі, конфігурації даної земельної ділянки згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 9453718 від 17.08.2009 року.

Ухвалою суду від 13.06.2022 у цивільній справі відкрито провадження та призначено розгляд справи у загальному позовному провадженні.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Пухир П.В. надали до суду відзив на позовну заяву в якому зазначили, що з позовною заявою Долинської сільської ради не згодні, вважають її необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню. Твердження позивача про те що відповідачем самовільно зайнято земельну ділянку кадастровий №232218301:15:001:0371 є хибним та безпідставним. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченому 27.08.2012 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвською Л.Б. за реєстровим № 061, відповідач є власником земельної ділянки кадастровий №232218301:15:001:0371 площею 0,15 га що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначений договір є чинним та не визнаний судом недійсним або неукладеним, позивачем безпідставно та помилково зроблено висновок про невідповідність фактичної площі та конфігурації зазначеної земельної ділянки кадастровий №232218301:15:001:0371 в натурі відомостям технічній земельній документації що містяться у ДЗК.

Щодо наданих в обґрунтування позову доказів відповідач зазначив, що акт обстеження земельної ділянки від 16.03.2020 складений комісією із 3-х призначених працівників позивача (Заступник сільського голови Мироненко Ю.С., начальник підрозділу земельних відносин ОСОБА_6 та начальником відділу кадрового та правового забезпечення Радутна О.В.), Комісію було створено на підставі розпорядження голови Долинської сільради від 16.03.2020 року №41 При цьому до складу комісії не увійшов ані відповідач (як власник земельної ділянки) ані сертифікований інженер-землевпрорядник ФОП ОСОБА_4 .

Відсутність у складі комісії власника спірної земельної ділянки унеможливило фактичний доступ комісії до меж земельної ділянки з метою проведення вимірювань.

Земельна ділянки відповідача є огородженою. З питань надання фактичного доступу до спірної земельної ділянки, до відповідача ніхто із комісії або від землевпорядника не звертався. Згоди на фактичний доступ до спірної земельної ділянки відповідач нікому не давав. Тому відповідач вважає результати роботи комісії та експерта та їх виводи такими, що не відповідають дійсності.

Щодо технічного звіту №Б-4782 про геодезичну зйомку земельної ділянки складений сертифікованим інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_4 зазначив, що вказаний звіт, а також договір не містять дати замовлення проведеної роботи та дати виконання її інженером-землевпорядником.

Первинно спірну земельну ділянку кадастровий номер 232218301:15:001:0371 площею 0,15 га що розташована за адресою: АДРЕСА_2 було офіційно відведено попередньому власнику гр. ОСОБА_7 у 2009 році на підставі Акту на право власності ЯЖ№453718 від 17.08.2009 року.

Відповідачем ця земельна ділянка у тих самих межах була придбана у 2012 році на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченим 27.08.2012 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвською Л.Б. за реєстр. №967.

За весь час с дати придбання спірної земельної ділянки у 2012 році відомості про неї так і не було перенесено до електронного реєстру ДЗК, відповідач був змушений замовити та оплатити складання нової Технічної документації із землеустрою на вищезазначену земельну ділянку, як складено сертифікованим інженером - землевпорядником ФОП ОСОБА_8 виключно в межах належної мені земельної ділянки 0,15 га., відповідно до якої не встановлено відступ від її визначених розмірів. (а.с. 98-103)

Долинська сільська рада Запорізького району скористалась своїм право та надала до суду відповідь на відзив, в якому послалась на те, що ОСОБА_2 було самовільно захоплено земельну ділянку розміром 0,1320 га., яка розташована у прибережній захисній смузі. В свою чергу вказана земельна ділянка належить до земель комунальної власності, а відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських рад належить контроль за використанням та охорона земель комунальної власності, відтак вони мали право на фіксацію факту порушення відповідачем земельного законодавства, просили позов задовольнити. (а.с. 111-115)

В свою чергу ОСОБА_2 та його представник адвокат Пухир П.В. надали до суду заперечення в яких зазначили, що позивачем не надано належних доказів того, що саме відповідачем вчинено перепланування території, або самовільне захоплення земельної ділянки, належна відповідачу земельна ділянка кадастровий номер 232218301:15:001:0371 було придбана відповідачем у попереднього власника у тому вигляді, в якому вона існує на теперішній час. Крім того зазначили, що на їх думку, повноваження у сфері контролю дотримання вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх форм власності належать Держгеокадастру, відповідно до п.п. 25-1 п. 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою КМУ від 14.01.2015 № 15. А відповідно до ст. 6 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» контроль за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, а також виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням, належить до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У зв`язку з чим вважають, що Долинська сільська рада не мала повноважень на має відповідних повноважень щодо складання акту про порушення вимог земельного законодавства. (а.с. 130-134)

Ухвалою суду від 18.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Пухир П.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в повному обсязі та просили у задоволенні відмовити. Крім того, відповідач ОСОБА_2 відповідаючи на питання учасників судового розгляду повідомив, що дійсно біля меж його земельної ділянки, яка огороджена цегляним парканом, мається паркан із сітки рабиці, яка частково зруйнована, при цьому хто саме його встановив відповідачу не відомо. На момент придбання ним земельної ділянки кадастровий номер :15:001:0371, вказана сітка рабиця вже була встановлена.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.08.2012, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвською Л.Б., ОСОБА_2 прибав земельну ділянку площею 0,1500 га., кадастровий номер :15:001:0371, за адресою: АДРЕСА_1 , Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (а.с. 58-60).

16.03.2020 заступником сільського голови Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області Мироненком Ю.С., начальником відділу земельних відносин Долинської сільської ради Сіряченко Я.І., начальником відділу правового забезпечення Радутною О.В. складено акт обстеження земельної ділянки, відповідно до якого встановлено, що фактичні границі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідають її межам визначеним державним актом серії ЯЖ № 453718. А саме: ширина збільшена на 5 м., довжина продовжена сіткою рабицею, яка наглядно збільшує розміри земельної ділянки. Частина огороджена сіткою рабицею займає охоронну зону прибережної захисної смуги (а.с. 14)

Згідно до технічного звіту складеного ФОП ОСОБА_4 про геодезичну зйомку земельної ділянки кадастровий номер :15:001:0371 від 2020 року, відповідно до якого було встановлено фактичне місцеположення та розмір земельної ділянки який складає 0,2820 га., замість належного розміру 0,1500 га. (а.с. 17-29)

Разом з тим, ОСОБА_2 також було долучено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки кадастровий номер :15:001:0371, в натурі (на місцевості), яка складена ФОП ОСОБА_8 (а.с.47-73).

Відповідно до наданої технічної документації складеної ФОП ОСОБА_8 встановлено, що при обстеженні земельної ділянки раніше встановлених та закріплених відповідно до інструкції «Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» межових знаків не виявлено. Всі межі земельної ділянки збігаються з існуючою огорожею.(а.с. 72)

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.116, ч.1 ст.125 Земельного кодексу України, - громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

За змістом ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», - самовільне зайняття земельної ділянки свідчить вчинення особою будь-якої дії, спрямованої на фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дії, які відповідно закону є правомірними.

На час розгляду справи набули чинності зміни до ст. 5 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», відповідно до якої державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний контроль за використанням та охороною земель також здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом, у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю.

З огляду на вищенаведені вимоги Закону виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень визначених законом, мають право проводити державний контроль за використанням та охороною земель, однак лише у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки невизначеного розміру, яка прилягає до земельної ділянки з кадастровий номер 232218301:15:001:0371 площею 0,15 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в ході судового розгляду встановлено не було, а також суду не надано переконливих доказів того, що на момент складання акту обстеження земельної ділянки кадастровий номер 232218301:15:001:0371, спірна земельна ділянка була самовільно зайнята саме відповідачами, так само як і того, що огорожа у вигляді сітки рабиці, встановлена ОСОБА_2 та належить йому.

Доводи позовної заяви в цій частині спростовуються технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки кадастровий номер :15:001:0371, в натурі (на місцевості), яка складена ФОП ОСОБА_8 .

Враховуючи, що суду були подані технічний звіт про геодезичну зйомку ФОП ОСОБА_4 від 2020 року та технічну документацію складену ФОП ОСОБА_8 від 2022 року, які суперечать одна одній, суд вважає, що у цьому випадку є необхідність у проведенні землевпорядної експертизи, однак позивач із відповідним клопотанням до суду не звертався.

Суд критично ставиться до Акту обстеження земельної ділянки від 16.03.2020 складеного комісією з обстеження земельної ділянки, створеної відповідно до розпорядження сільського голови, та погоджується з доводами представник відповідача в частині того, що на момент складання вказаного акту державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснював центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, тобто Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр).

Окремо слід зазначити, що ОСОБА_2 про проведення обстеження, в тому числі і належної йому земельної ділянки, не повідомляли, на проведення огляду не запрошували, жодних пояснень з цього приводу у нього не відбирали, за таких обставин суд вказаний акт до уваги не приймає.

Зважаючи на те, що в порушення ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки та її використання.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області суми витрат на правову допомогу в розмірі 19500,00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України,- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представником позивача адвокатом Пухиром П.В. було надано фактичний розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу межах справи, договір про надання правової допомоги, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги, акт наданих послуг за договором про надання правової допомоги, а також квитанцію про сплату витрат, а тому суд приходить до висновку, що з позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, що складають 19500,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , після ознайомлення з клопотання відповідача про стягнення судових витрат, не навів обґрунтованих та переконливих доводів того, що заявлена сума витрат на правову допомогу є неспівмірною.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 81, 137, 141, 263-265, 282-284, 289, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70420, Запорізька область, Запорізький район, с. Долинське, вул. Шкільна, 5А., ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку з приведенням її у придатний для використання стан - відмовити.

Стягнути з Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 19 500 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 08.12.2022.

Суддя Р.В. Мінгазов