РІШЕННЯ

Іменем України

28.11.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Величка О.В.

з участю секретаря судових засідань Старух Ю.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (м. Львів, вул. Д. Апостола, 1) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернулася до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 9857 грн. 22 коп., а також 3% річних в розмірі 137 грн. 05 коп., інфляційних витрат в розмірі 308 грн. 86 коп., а також витрат по оплаті судового збору в розмірі 2481 грн.

В обґрунтування заявлених вимог пояснює, що 08.10.2021 року Франківським районним судом м. Львова скасовано судовий наказ у справі № 465/4146/21 від 30.06.2021 року. Згідно довідки з місця проживання вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 проживає відповідач, вiдповiдно користується послугами з централізованого опалення та послугами з централізованого постачання гарячої води. Відповідачу для здiйснення оплати за надання послуг з теплопостачання був відкритий особовий рахунок.

Мiж вiдповiдачем та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме позивач надав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися,але оплату проводили нерегулярно чим порушували ч.1 п.18 Постанови КМ України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води i водовідведення» № 630 вiд 21.07.2005 р., а також п.3.1 Договору приєднання де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься Споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Таким чином, всупереч ч.1 п.18 Постанови КМ У № 630 від 21.07.2005р. а також п.31 Договору приєднання боржник не виконали свого зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення і послуг з централізованого постачання гарячої води,а тому зобов`язаний оплатити суму боргу.

Станом на 31.03.2021 року за спожиту теплову енергію за період з 01.06.2018 року до 31.03.2021 року у відповідача перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» рахується заборгованість в сумi 9857,22 грн., яка залишилась неоплаченою, що підтверджується довідкою про стан розрахункiв заборгованостi за послуги з централізованого опалення, а також 3% річних 137,05 грн., інфляційні витрати 308 грн. 86 коп., витрати на оплату судового збору 2481,00 грн. Таким чином, неправомiрнi дії вiдповiдача призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через несвоєчаснiсть проведення розрахункiв вiдповiдачами за надані послуги позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну оплату податків, внесків до пенсійного фонду, а також має заборгованість перед іншими підприємствами.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 09.09.2022 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що дійсно має борг перед позивачем.

Суд, заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 08.10.2021 року судовий наказ від 30.06.2021 року про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 скасовано.

Як вбачається із довідки про склад сім`ї і прописки № 15 від 16.04.2021 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Із розрахунків заборгованості ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , слідує, що сума штрафних санкцій становить: 3% річних в розмірі 137 грн. 05 коп., інфляційні витрати в розмірі 308 грн. 86 коп.

Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.06.2018 року до 31.03.2021 року у відповідача перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» рахується заборгованість в сумi 9857,22 грн.

Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005р. № 630 та рішеннями органів місцевого самоврядування.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Законом «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

9 листопада 2017 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про житлово-комунальні послуги», за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію, у даному випадку Львівське міське комунальне підприємства «Львівтеплоенерго»).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього ж Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі.

Відповідно до пункту 8 правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005р. № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.7та п. 2 ч. 2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. обов`язком споживача є укладання договору про надання житлово- комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а обов`язком виконавця є готування та укладання із споживачем договору про надання комунальних послуг з визначенням відповідності за дотриманням умов їх виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до вимог ч.4 ст.13 Закону України «Про житлового-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Проте, станом на сьогоднішній день, договір приєднання не підписаний споживачем, і один із примірників даного договору виконавцю послуг не повернутий.

Отже, необхідність укладання договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладання визначено як обов`язок, а не право споживача таких послуг.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013р. у справі № 6-59-цс13).

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 19.08.2019 у справі №226/1437/16-ц, підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг комунальним підприємством. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання.

Викладене також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15.

Порядок надання комунальних послуг, їх облік та оплату, права та відповідальність споживачів в виконавців цих послуг визначено «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі - Правила), затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 р. № 630.

У відповідності до вимог ст.68, та ч.1 ст.162 ЖК України наймач і власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплоенергію. електроенергію та інші послуги) за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України).

Відповідно до Закону України «Про житлового комунальні послуги» від 09.11.2017 р. (№ 2189-VIII) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово- комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п. 20 Правил плата за послуги з теплопостачання вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку або затверджених норм споживання на підставі платіжного документу. Таким чином, згідно вказаних норм закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11ЦК України, згідно якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між сторонами виникли відносини, в яких позивач надає послуги, а відповідач ними користується.

Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин.

Отже, з огляду на вищенаведене, між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувався для задоволення своїх потреб, та не відмовлявся від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, проте оплату не проводив, чим порушив ч. 1ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. (№ 2189- VIII), ч. 1 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р., а також п. 1.1 Договору.

Таким чином, всупереч ч. 1ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р., ч.1 п.18 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 р., а також п.1.1 Договору відповідач не виконав свого зобов`язання щодо сплати послуг з централізованого опалення і послуг з централізованого постачання гарячої води, а тому зобов`язаний сплатити заборгованість, яка складається із суми основного боргу в розмірі 9857,22 грн.

Разом із тим, що стосується стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 137 грн. 05 коп., інфляційних витрат в розмірі 308 грн. 86 коп. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.

Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованих 3% річних в розмірі 137 грн. 05 коп., інфляційних витрат в розмірі 308 грн. 86 коп., оскільки на всій території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

З огляду на це, враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує своїх обов`язків по сплаті коштів за надані позивачем послуги, суд приходить до висновку про задоволення позову частково та стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 9857,22 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2481 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду. При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що наявність третьої групи інвалідності не звільняє його від сплати судового збору, оскільки він не підпадає під категорії звільнених від такої сплати осіб, передбачених ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (м. Львів, вул. Д. Апостола, 1) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 9857 (дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят сім) грн. 22 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (м. Львів, вул. Д. Апостола, 1, код ЄДРПОУ - 05506460).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ).

Суддя Величко О.В.