У х в а л а

08 липня 2022 року

м. Київ

справа № 523/18600/13-ц

провадження № 61-6080ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дикуна Ігоря Михайловича на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 червня 2022 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі - ТОВ «Консалт Солюшенс»), звернулося до суду з заявою до суду, в якій просив видати дублікат виконавчого листа № 523/18600/13-ц, виданого 06 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») заборгованості за кредитним договором від 15 лютого 2008 року

№ 05/02/2008/840-К/185 у розмірі 2 723 698,85 грн та судового збору у розмірі 3 441,00 грн

Заява обґрунтована тим, що 19 червня 2017 року державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, однак паперові матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням строку зберігання, надати належним чином завірені копії матеріалів не є можливим, доказ направлення виконавчого листа стягувачу відсутній, на виконанні у виконавчій службі активне виконавче провадження не перебуває.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2021 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду

від 09 червня 2022 року, заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про видачу дубліката виконавчого листа задоволено.

Видано ТОВ «Консалт Солюшенс» дублікат виконавчого листа

№ 523/18600/13-ц, виданого 06 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором

від 15 лютого 2008 року № 05/02/2008/840-К/185 у розмірі 2 723 698,85 грн та судового збору у розмірі 3 441,00 грн.

30 червня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дикун І. М. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 червня 2022 року (надійшла до суду 05 липня 2022 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове про залишення заяви про видачу дубліката виконавчого листа без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дикуна І. М. на оскаржувані судові рішення у частині видачі дубліката виконавчого листа слід відмовити з таких підстав.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається,

що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до пункту 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові

від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, виконання яких

є складовою права на справедливий суд та ефективний захист прав сторони

у справі, що передбачені статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї

із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону

її правонаступником.

Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду

із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Отже, за змістом статті 520 ЦК України, статті 442 ЦПК Українита частини п`ятої статті 15, статті 1214 Закону України «Про виконавче провадження» боржник

у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця, незалежно від того, виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Дані висновки відповідають правовій позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2018 року у справі № 761/14076/14-ц (провадження № 61-11544св18), від 03 травня 2018 року у справі

№ 409/559/15-ц (провадження № 61-12478св18).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2015 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 15 лютого 2008 року № 05/02/2008/840-К/185

у розмірі 2 723 698,85 грн та судовий збір у розмірі 3 441,00 грн.

У частині вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні позову до ПАТ КБ «Надра» про визнання кредитного договору недійсним.

Відповідно до акту приймання-передачі оригіналів документів до договору

№ GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24 квітня 2020 року, ПАТ КБ «Надра» передало ТОВ «Консалт Солюшенс» кредитну справу

№ 05/02/2008/840-К/185 по ОСОБА_1 , у тому числі кредитний договір

№ 05/02/2008/840-К/185 від 15 лютого 2008 року, іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рудницькою Ю. О., реєстровий номер № 263 від 15 лютого 2008 року, договір поруки № 05/02/2008/840-П/185 від 15 лютого 2008 року, а також матеріали претензійно-правової роботи.

Відповідно до заяви про відкриття виконавчого провадження від 22 квітня

2015 року № 244, ПАТ КБ «Надра» направило на адресу Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції оригінал виконавчого листа № 523/18600/13-ц.

Згідно з листом Управління забезпечення примусового виконання рішень

в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на примусовому виконанні Суворовського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебував виконавчий лист № 523/18600/13-ц, виданий 06 квітня 2016 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» коштів у розмірі 2 727 139,85 грн (виконавче провадження

в Автоматизованій системі виконавчого провадження (далі - АСВП)

№ 51079931), 19 червня 2017 року державним виконавцем відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 21 січня

2021 року, заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» задоволено.

Замінено сторону стягувача ПАТ КБ «Надра» правонаступником ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчому провадженні за виконавчим документом, виданим Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/18600/13-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомлено, що 19 червня 2017 року виконавче провадження було закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», паперові матеріали виконавчого провадження АСВП

№ 51079931 знищено за закінченням строку зберігання, надання належним чином завірених копій матеріалів виконавчого провадження не можливе.

Відповідно до листа Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24 лютого 2021 року № 13121 докази направлення виконавчого документа стягувачу відсутні у зв`язку із зміненням відділу.

Як вбачається із результатів пошуку виконавчих проваджень у АСВП станом на 02 серпня 2021 року, відкриті виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 відсутні.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд першої інстанції,

з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що виконавчий лист було втрачено.

Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції стосовно того, що оскільки в матеріалах справи не містяться докази того, що постанова про повернення виконавчого листа стягувачу разом з оригіналом виконавчого листа належним чином була відправлена на адресу банку, при цьому доводи та надані ОСОБА_1 докази не спростовують зазначеного, а отже відсутні підстави вважати, що втрата виконавчого листа сталася з вини заявника, то заява про видачу дубліката виконавчого листа підлягає задоволенню.

У касаційній скарзі представник заявника зазначає, що ТОВ «Консалт Солюшенс» звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа з пропуском строку на пред`явлення такого виконавчого листа до виконання.

Суди попередніх інстанцій встановили, що у копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу вказано, що державним виконавцем встановлено наявність заборони щодо звернення стягнення на майно боржника, передбачена Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (Закон № 1304-VII), а тому на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» вирішено повернути виконавчий документ стягувачу.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Кодексу України з процедури банкрутства через вісімнадцять місяців з дня введення в дію цього кодексу Закон № 1304-VII визнається таким, що втратив чинність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб» від 13 квітня 2021 року

№ 1382-IX абзац четвертий пункту 2 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" викладено в такій редакції: "Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" втрачає чинність через двадцять місяців з дня введення в дію цього Кодексу".

Кодекс України з процедури банкрутства введено в дію з 21 жовтня 2019 року, а отже мораторій встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (Закон № 1304-VII), з урахуванням змін, внесених Законом від 13 квітня 2021 року № 1382-IX, був чинним до 21 червня 2021 року.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки постановою державного виконавця від 19 червня 2016 року виконавчий документ стягувачу було повернуто на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», то на час звернення ТОВ «Консалт Солюшенс» до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа (у серпні 2021 року) строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився, а отже заява про видачу дублікату виконавчого листа вважається такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Доводи касаційної скарги, які є аналогічними тим, що були викладені

в апеляційній скарзі і їм дана належна правова оцінка, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а є лише незгодою заявника з їх змістом.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судаминорм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга в частині оскарження судових рішень щодо видачі дубліката виконавчого листа та заміни сторони виконавчого провадження

є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 390, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дикуна Ігоря Михайловича на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 червня 2022 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник