Провадження № 2/761/9312/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Аббасової Н.В.,

секретаря судових засідань Шалівського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ритуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради, третя особа: Пуща-Водицький психоневрологічний інтернат про визнання користувачем місця родинного поховання, -

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.11.2002 Красилівським районним судом було ухвалено рішення, яким ОСОБА_2 , 1967 року народження, було визнано недієздатним.

З 11.03.2003 ОСОБА_2 знаходився в Пуща-Водицькому психоневрологічному інтернаті на повному державному забезпеченні, що підтверджується копією довідки Пуща - Водицького психоневрологічного інтернату №132 від 23.06.2003.

18.05.2004 Оболонським районним судом м. Києва було ухвалено рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення опікунства над її рідним братом було задоволено та встановлено опіку над недієздатним ОСОБА_2 , 1967 року народження.

09.07.2004 ОСОБА_1 призначено опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , що підтверджується копією витягу з розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 10.04.2007.

06.03.2007 ОСОБА_3 було поховано на Північному кладовищі м. Києва, ділянка № 54 , ряд 24 , місце 21.

Оформленням документів на поховання ОСОБА_2 займалася ОСОБА_4 , яка працювала в Пуща-Водицькому психоневрологічному інтернаті на посаді молодшої сестри (санітарки-морга) з 01.01.2007 по 08.04.2010, що підтверджується відповідним листом від 14.09.2021.

14.04.2007 ОСОБА_1 отримала довідку завідувача Північного кладовища для отримання свідоцтва про поховання.

23.07.2007 ОСОБА_1 звернулася до директора РС СКП «Спецкомбінат ПКПО» з заявою про видачу свідоцтва про поховання її брата, однак їй згодом було відмовлено у видачі свідоцтва.

В листопаді 2010 ОСОБА_1 замовила та встановила за свій рахунок пам`ятник на могилі ОСОБА_2 , що підтверджується рахунком - замовлення №706 від 03.11.2010.

В 2020 році позивач звернулася до Пуща-Водицького психоневрологічного інтернату із заявою щодо переоформлення місця поховання її брата ОСОБА_2 та 01.12.2020 отримала відповідь, що Пуща-Водицький психоневрологічний інтернат є користувачем місця поховання, оскільки отримував свідоцтво про поховання ОСОБА_2

31.05.2021 позивач отримала відповідь Ритуальної служби СКП «Спеціальний комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» про те, що для поновлення свідоцтва про поховання необхідно надати документи (свідоцтво про смерть, архівна довідка з кладовища, акт обстеження місця поховання, документи, що підтверджують родинні стосунки, копії паспорта).

10.08.2021 позивач подала документи до Ритуальної служби для отримання свідоцтва про поховання ОСОБА_2 .

Листом за вих. №1351 від 12.08.2021 Ритуальна служба повідомила ОСОБА_1 про те, що перше поховання ОСОБА_2 здійснила ОСОБА_4 , тому у відповідача відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про поховання.

Позивач вказує, що фактично не може реалізувати своє законне право бути похованою поруч із рідним братом, оскільки у неї відсутній документ, який необхідний для підховання - свідоцтво про поховання.

У зв`язку із викладеним позивач просить визнати її користувачем місця родинного поховання на Північному кладовищі в м. Києві, ділянка 54, ряд 24 , місце 21, де похований її брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, проте подав клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, проти заочного розгляду справи не заперечував, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Разом із тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, на підставі положень ст. 280 та у відповідності до ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 .

Рішенням Красилівського районного суду від 28.11.2002 ОСОБА_2 , 1967 року народження, було визнано недієздатним.

З 11.03.2003 ОСОБА_2 знаходився в Пуща-Водицькому психоневрологічному інтернаті на повному державному забезпеченні, що підтверджується копією довідки Пуща - Водицького психоневрологічного інтернату №132 від 23.06.2003.

18.05.2004 Оболонським районним судом м. Києва було ухвалено рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення опікунства над її рідним братом було задоволено та встановлено опіку над недієздатним ОСОБА_2 , 1967 року народження.

09.07.2004 ОСОБА_1 призначено опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , що підтверджується копією витягу з розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації.

Судом установлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 10.04.2007.

З довідки Спеціалізованого комбінату підприємств комунально-побутового обслуговування вбачається, що ОСОБА_2 похований на Північному кладовищі (ділянка 54, ряд 24, місце 21).

Листом від 01.12.2020 № 888 Пуща - Водицький психоневрологічний інтернат повідомив позивача, що він є користувачем місця родинного поховання, оскільки отримував свідоцтво про поховання ОСОБА_2 .

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) в якій просила видати свідоцтво про поховання її брата ОСОБА_2 , який похований на Північному кладовищі.

На вказану заяву позивачці 12.08.2021 року відповідач надав відповідь в якій зазначив, що у зв`язку з тим, що поховання здійснила ОСОБА_4 , вони не можуть видати свідоцтво про поховання.

Відповідно до листа Пуща - Водицького психоневрологічного інтернату від 14.09.2021 № 727, оформлення погребіння ОСОБА_2 через Ритуальну службу Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) здійснювала ОСОБА_4 , яка працювала на посаді молодшої медичної сестри (санітарки морга) з 01 січня 2007 року, та наразі звільнена з роботи.

Згідно із положеннями ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону.

Стаття 6 зазначеного Закону передбачає, що усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті. Волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті може бути виражене у:

згоді чи незгоді на проведення патолого-анатомічного розтину;

згоді чи незгоді на вилучення анатомічних матеріалів для трансплантації та/або виготовлення біоімплантатів;

побажанні бути похованим у певному місці, за певними звичаями, поруч з певними раніше померлими чи бути підданим кремації;

дорученні виконати своє волевиявлення певній особі;

іншому дорученні, що не суперечить законодавству.

Згідно з положеннями ст.11 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого. Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, в установленому законодавством порядку в день звернення видаються:

лікарське свідоцтво про смерть - закладом охорони здоров`я;

свідоцтво про смерть та довідка про смерть - відділом державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, консульською установою чи дипломатичним представництвом України.

В судовому засіданні було встановлено, що дійсно ОСОБА_4 (працівник Пуща - Водицького психоневрологічного інтернату) є особою, яка здійснювала поховання брата позивачки - ОСОБА_2 .

В той же час в судовому засіданні встановлено, що після смерті свого брата і по теперішній час лише позивачка доглядає, прибирає його місце поховання. А згідно з рахунком-замовленням №706 від 03.11.2010 р. замовила та встановила за свій рахунок пам`ятник на могилі ОСОБА_2 .

У відповідності до положень статті 25 зазначеного Закону, після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є сестрою померлого та користувачем місця поховання, тому оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині визнання ОСОБА_1 користувачем місця родинного поховання на Північному кладовищі в м.Києві, ділянка 54 , ряд 24 , місце 21.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Ритуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради, третя особа: Пуща-Водицький психоневрологічний інтернат про визнання користувачем місця родинного поховання, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , користувачем місця родинного поховання на Північному кладовищі в м.Києві, ділянка 54, ряд 24, місце 21, де похований ї брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Ритуальна служба Спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 47/14, ;

Пуща-Водицький психоневрологічний інтернат: м. Київ, вул. Міська, 5, .

Суддя Н.В. Аббасова