ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м.Суми

Справа №591/1574/20

Номер провадження 22-ц/816/608/22

22-ц/816/609/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Цуркана Віктора Івановича

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 січня 2022 року, ухвалене у складі судді Сидоренко А.П., в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 20 січня 2022 року,

та на додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2022 року, ухвалене у складі судді Сидоренко А.П., в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 18 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, виконавчий комітет Сумської міської ради, Садівська сільська рада Сумського району Сумської області про усунення перешкод у зустрічах, спілкуваннях та прийняття участі у вихованні неповнолітньої дитини.

Свої вимоги мотивує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 квітня 2014 року було розірвано. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу відносини між сторонами на деякий час відновилися та ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 .

Сторони по справі виховували дітей разом. Восени 2019 року фактичне проживання однією сім`єю припинилося та вони стали проживати за різними адресами. Старший син ОСОБА_5 проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , а молодший син ОСОБА_6 залишився проживати з матір`ю.

Позивач зійснював постійні візити до сина за новим місцем проживання, турбувався його самопочуттям, здоров`ям та благополуччям, забирав дитину з дитячого садочка, доглядав за ним, проводив із сином дозвілля з метою його розвитку та виховання. Крім того, він добровільно матеріально утримував дитину. На час звернення до суду дитина відвідувала дитячий садочок.

До лютого 2020 року відповідачка надавала йому дитину для спілкування та прийняття участі у вихованні неповнолітньої дитини. Проте, потім почали виникати конфлікти, сварки, в тому числі щодо зустрічей, спілкування та прийняття позивачем участі у вихованні сина ОСОБА_6 . Відповідачка почала умисно створювати перешкоди у спілкуванні з дитиною, перешкоджати зустрічам, забороняти зустрічатися та спілкуватися. Крім того, відповідачка почала манипулювати щодо спілкування дитини зі старшим братом. Також вона почала писати необгрунтовані скарги по місцю роботи позивача, до різних соціальних служб, також написала заяву до дитячого садочку з забороною віддавати ОСОБА_9 батьку. В свою чергу дитина сама виявляє бажання проводити час із батьком, спілкуватися та ночувати в його домоволодінні.

Позивач забезпечений житлом, має в розпорядженні особистий транспортний засіб.

Вважає, що обмеження неповнолітньої дитини у зустрічах, спілкуванні та прийнятті участі у вихованні сина має негативний вплив на розвиток дитини та її становлення як особистості.

22 лютого 2021 року позивач подав суду заяву про збільшення позовних вимог (а. с. 213-214, Т.1).

В подальшому ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Нежевело В.В. подав заяву про відмову від частини позовних вимог (а. с. 57-58, Т. 2).

Зарічний районний суд м. Суми ухвалою від 11 жовтня 2021 року прийняв відмову від частини позовних вимог ОСОБА_1 .

Закрив провадження в даній справі в частині позовних вимог з підстав та обставин відвідування неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дитячого садочку.

Остаточно позовні вимоги ОСОБА_1 є наступними:

Усунення перешкод у спілкуванні з неповнолітньою дитиною шляхом визначення участі батька ОСОБА_1 у систематичних зустрічах, спілкуванні та вихованні неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з урахуванням та пріоритетним захистом прав і інтересів неповнолітньої (малолітньої) дитини, з періодичністю, визначеною судом, у спосіб, режим та графік участі зі сприятливим режимом для неповнолітньої дитини;

періодичні побачення два рази на місяць першої та третьої середи кожного місяця з 17.00 до 22.00 години з правом відвідування дитячих майданчиків, парків, стадіонів, культурно-масових та розважальних заходів під час побачень без присутності матері ОСОБА_2 з поверненням дитини до матері після закінчення режиму зустрічі за визначеним графіком з урахуванням стану здоров`я і бажання дитини;

періодичні побачення два рази на місяць другої та четвертої п`ятниці після садочка чи у подальшому навчальних закладів без присутності матері ОСОБА_2 з правом перебування неповнолітньої дитини з ночівлею у будинковолодінні за адресою по АДРЕСА_1 , та у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , з поверненням дитини до матері після закінчення режиму зустрічі за визначеним графіком о 21.00 годині у неділю, або ж з приведенням дитини зранку понеділка до навчального закладу за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та з урахуванням стану здоров`я і бажання дитини;

у канікулярний період під час осінніх, зимових та весняних канікул останні 3 повних доби кожного тижня кожних канікул з проживанням неповнолітньої (малолітньої) дитини у батька у будинковолодінні за адресою по АДРЕСА_1 , та у квартирі за адресою АДРЕСА_2 , без присутності ОСОБА_2 з урахуванням стану здоров`я і бажання дитини;

у канікулярний період під час літніх канікул з 1 по 15 червня, з 1 по 15 липня, з 1 по 15 серпня щороку з проживанням неповнолітньої (малолітньої) дитини у батька у будинковолодінні за адресою по АДРЕСА_1 , та у квартирі за адресою АДРЕСА_2 , з правом переміщення дитини з батьком по території України з метою спільного відпочинку та оздоровлення без участі та присутності ОСОБА_2 з урахуванням стану здоров`я і бажання дитини;

за домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_2 у разі зміни обставин (хвороба, зміна розпорядку відвідування шкільних занять, карантини, епідемії та інше) визначений та встановлений порядок може бути змінений у кожному конкретному випадку за обов`язкової умови, щоб загальний встановлений час спілкування батька ОСОБА_1 з неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не був зменшений з урахуванням стану здоров`я та бажання дитини;

зобов`язавши ОСОБА_2 дотримуватися визначеного судом способу, режиму і графіку прийняття участі батька ОСОБА_1 у зустрічах, спілкуваннях та вихованні неповнолітньої (малолітнього) дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі визначеного та затвердженого судом режиму зустрічей, спілкування та прийняття участі у вихованні неповнолітньої дитини.

Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 11 січня 2022 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визначив спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом:

- періодичних побачень два рази на місяць першої та третьої середи кожного місяця з 17.00 до 21.00 з правом відвідування дитячих майданчиків, парків, стадіонів, культурно-масових та розважальних заходів під час побачень без присутності матері ОСОБА_2 з поверненням дитини до матері після закінчення режиму зустрічі за визначеним графіком;

- періодичні побачення два рази на місяць другої та четвертої п`ятниці кожного місяця після шкільних занять без присутності матері ОСОБА_7 з правом перебування неповнолітньої дитини з ночівлею у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , з поверненням дитини до матері після закінчення режиму зустрічі за визначеним графіком о 20.00 годині у неділю, або ж з привезенням дитини зранку понеділка до школи за попередньою домовленістю з матір`ю дитини;

- у канікулярний період під час осінніх, зимових та весняних канікул останні 3 повних доби кожного тижня кожних канікул з проживанням дитини у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 без присутності матері ОСОБА_2 ;

- у канікулярний період під час літніх канікул з 1 по 15 червня, з 1 по 15 липня, з 1 по 15 серпня щороку з проживанням неповнолітньої дитини у батька у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , з правом переміщення дитини з батьком по території України з метою спільного відпочинку та оздоровлення без участі та присутності матері ОСОБА_2 ;

- за домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_2 у разі зміни обставин (хвороба, зміна розпорядку відвідування шкільних занять, карантини, епідемії та інше) визначений та встановлений порядок може бути змінений у кожному конкретному випадку за обов`язкової умови, щоб загальний встановлений час спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не був зменшений.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.

Зарічний районний суд м. Суми додатковим рішенням від 18 лютого 2022 року стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн 40 коп.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, в розмірі 4250 грн 00 коп.

Не погодившись з рішенням суду в частині визначеного режиму і графіку прийняття участі батька у зустрічах, спілкуванні та вихованні дитини, зобов`язання відповідачки дотримуватися визначеного способу, режиму і графіку участі батька у зустрічах, спілкуванні та вихованні неповнолітньої дитини, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Цуркана В.І. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне дослідження доказів та відсутність правильної оцінки наданих суду доказів; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; необґрунтованість та невідповідність висновків, що викладені у рішенні суду, фактичним обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити в частинах визначеного способу, режиму і графіку прийняття участі батька у зустрічах, спілкуваннях, вихованні дитини, та прийняття участі у вихованні неповнолітньої дитини у спосіб усунення перешкод у спілкуванні з неповнолітньою дитиною в редакції заявлених позовних вимог; в частині позовних вимог зобов`язального характеру - скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення цієї вимоги. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що вирішуючи спір між сторонами, суд допустив порушення ст. 9 Конвенції про права дитини, відповідно до якої дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Наголошує на тому, що судом було допущено порушення прав малолітньої дитини та батька дитини (позивача), так як суд визначив обмежувальний графік зустрічей та спілкування батька з дитиною.

Вважає, що у висновку органу опіки та піклування Садівської сільської ради Сумського району Сумської області від 24 березня 2021 року № 495 не враховані в повному обсязі та відповідно до закону стан здоров`я та бажання дитини, яка має певні права і може реалізовувати свої інтереси.

На думку скаржника, запропоновані висновки Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 13 травня 2021 року № 1060/27.1-26 надані по місцю працевлаштування відповідачки ОСОБА_2 , яка також працює у Сумській міській раді у Департаменті забезпечення ресурсних платежів, надані Службою у справах дітей на прохання відповідачки, без можливості заміни органу опіки та піклування. Тому вважає за доцільне виключити висновки Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської радим від 13 травня 2021 року № 1060/27.1-26 з числа допустимих доказів.

На його думку, в частині визначеного графіку зустрічей та спілкування батька і неповнолітнього сина між собою, рішення суду підлягає зміні з ухваленням нового рішення про визначення графіку гармонійного і достатнього спілкування батька з сином.

Стосовно вимоги щодо зобов`язання відповідачки дотримуватися визначеного судом способу, режиму і графіку прийняття участі батька у зустрічах, спілкуваннях та вихованні неповнолітньої (малолітньої) дитини на підставі визначеного та затвердженого судом режиму зустрічей, спілкування та прийняття участі у вихованні неповнолітньої дитини, зазначає, що відповідачка відверто заявляла про невизнання позовних вимог, добровільно не погоджувалася на вирішення спору на засадах домовленості, а тому рішення суду без зобов`язання відповідачки не є досягненням засад судочинства. Відповідачка зловживає своїми правами і тим самим умисно створює перешкоди для батька, порушуючи при цьому права і інтереси дитини.

Наголошує на тому, що в матеріалах справи наявні документальні докази, які підтверджують факти чинення перешкод з боку відповідачки у зустрічах та вихованні позивачем спільного сина. Також про обставини чинення перешкод зазначали і свідки, які допитувалися при розгляді справи в суді першої інстанції.

На думку скаржника, наявність значної кількості судових справ, які перебували та перебувають на розгляді в судових інстанціях між колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які стосуються саме спорів щодо виховання та утримання спільних дітей, вже є констатацією факту того, що відповідачка не виконує належно свої права та обов`язки, та постійно чинить протиправні дії з порушенням прав та інтересів батька спільних дітей (позивача) та з грубим порушенням прав самих дітей, що постійно тягне за собою виникнення нових судових процесів.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Цуркан В.І., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне дослідження доказів та відсутність правильної оцінки наданих суду доказів; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції безпідставно визнав встановленими; необґрунтованість та невідповідність висновків, що викладені в рішенні суду, фактичним обставинам справи; порушення при цьому норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити додаткове рішення суду та стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору згідно вимог чинного законодавства України та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 фактично понесені судові витрати в межах розгляду справи судом першої інстанції на професійну правничу допомогу в сумі 8 500 грн.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом невірно застосовано принцип пропорційності, оскільки, як він вважає, фактично позов задоволено на 87-92%.

Відповідно не погоджується з розміром судового збору в сумі 420 грн, який суд стягнув з відповідачки на користь держави.

Стосовно витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Правова позиція з цього приводу висловлена в додатковій постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц (провадження 61-19073св20).

Наголошує на тому, що клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідачки чи інших учасників справи не надходило. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Зазначає, що в оскаржуваному рішенні не вказано, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково. А тому вважає, що розмір судових витрат на правничу допомогу необґрунтовано зменшено (знижено), виходячи із суб`єктивного ставлення.

Наголошує на тому, що суду були надані належні, допустимі, достатні та достовірні докази по судовим витратам на правничу допомогу з ордером адвоката, договором про правничу допомогу, квитанції про оплату за правничу допомогу та актом виконаних робіт - детальним описом роботи та послуг адвоката, та належні, допустимі, достатні і достовірні докази по судовим витратам, пов`язаним з розглядом справи (поштове супроводження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Нежевело В.В., яка підтримала доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що встановлені під час судового розгляду обставини вказують на наявність між сторонами спору з приводу участі позивача у спілкуванні з сином та його вихованні, який підлягає вирішенню в судовому порядку, оскільки обставин наявності погодженого режиму і графіку такої участі між сторонами та дотримання умов такої домовленості не встановлено. Суд визначив спосіб участі позивача у вихованні дитини, місце та час їх спілкування. Водночас зазначив, що не підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання відповідачки дотримуватися визначеного судом способу, режиму і графіку прийняття участі батька у зустрічах, спілкуваннях та вихованні неповнолітньої (малолітньої) дитини, оскільки під час судового розгляду не встановлено обставин, які б вказували на наявність перешкод з боку відповідачки з цього приводу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що сторони по справі з 24 лютого 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 18, Т. 1).

Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 04 квітня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвав (а. с. 21, Т. 1).

Сторони мають двох неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 19; 22, Т.1).

Восени 2019 року відносини між позивачем і відповідачкою та проживання однією сім`єю припинилися.

Старший син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишився проживати з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним актом від 08 листопада 2019 року (а.с.24, Т. 1).

Молодший син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з відповідачкою.

З довідки від 10 березня 2020 року №38/53/01-2020 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідував групу «Дзвіночок» в Державній установі «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) (м. Суми) Національної поліції України» з вересня 2016 року по теперішній час (а.с.25, Т. 1).

Згідно відповіді АТ «Сумигаз» від 01 червня 2020 року, у зв`язку з неоплатою споживачем ОСОБА_1 послуг з газопостачання (борг 22013,68 грн.), постачальником природного газу ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ», згідно з договором на виконання робіт з припинення газопостачання побутовим споживачам, було надано AT «Сумигаз» доручення на припинення газопостачання за адресою АДРЕСА_1 (відключено 21 червня 2019 року шляхом перекриття запірного пристрою перед побутовим лічильником газу та його опломбування). Станом на 01 червня 2020 року газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт побутового споживача ОСОБА_1 не відновлено (а.с.94, Т.1).

ГУНП в Сумській області 28 травня 2020 року за №2/К-2аз надано відповідь про те, що проходження служби в ГУНП в Сумській області ОСОБА_1 здійснюється відповідно до статті 91 розділу IX Закону України «Про Національну поліцію України». Згідно з Розподілом службового часу і часу відпочинку поліцейських, державних службовців та інших працівників структурних підрозділів ГУНП в Сумській області, у тому числі відокремлених, затвердженим наказом ГУНП в Сумській області від 28 січня 2016 року № 56, встановлено: поліцейським п`ятиденний робочий тиждень із двома вихідними днями; робочий день для поліцейських триває з 8.00 до 17.00 із перервою на обід із 12.00 до 13.00 та з урахуванням положень законодавства України щодо спеціальних умов для певних категорій поліцейських, пов`язаних із особливим характером служби в поліції (службу у святкові та вихідні дні, службу позмінно, службу з нерівномірним графіком, службу в нічний час). Умови проходження служби ОСОБА_1 передбачають перебування у відрядженнях. У 2020 році було здійснено службове відрядження строком на два дні з 26 по 27 лютого 2020 року (а.с.98, Т. 1).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 19 лютого 2021 року з метою складання висновку органом опіки та піклування щодо розв`язання спору про участь у вихованні дитини, проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . За висновком органу опіки та піклування, умови проживання придатні для проживання неповнолітніх. ОСОБА_1 рекомендовано забезпечувати умови проживання на такому ж рівні та у відповідності до потреб неповнолітніх дітей (а. с. 204, Т. 1).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 09 березня 2021 року було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Квартира знаходиться в новобудові, в квартирі зроблений капітальний ремонт, наявні необхідні сучасні меблі та побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: зі слів ОСОБА_1 під час перебування ОСОБА_9 у нього, він буде спати разом з братом або у кімнаті ОСОБА_8 , де є велике ліжко або в іншій кімнаті, де є 2х спальний диван. В кімнаті є місце для зберігання речей дитини, є стіл для вивчення уроків. За цією адресою проживають і мають постійне місце проживання: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . Зі слів ОСОБА_10 та ОСОБА_1 малолітній ОСОБА_6 вже бував за цією адресою (т. а.с.10, Т. 2).

22 вересня 2021 року Садівською сільською радою Сумського району Сумської області затверджено висновок про встановлення факту проживання неповнолітньої дитини з батьком та визначення місця проживання дитини, в якому зазначено, що 13 серпня 2021 року було проведено обстеження житлово-побутових умов помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та складено акт обстеження умов проживання (а.с.44-46, Т. 2).

За змістом частин 4-6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Ст. 157 СК України передбачає, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно положень ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно положень ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отже при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Садівською сільською радою Сумського району Сумської області 12 березня 2021 року було надано висновок про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини і встановлення порядку участі у вихованні дитини (а. с. 244-245, Т. 1), згідно якого орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити наступний графік побачень ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 :

- періодичні побачення два рази на місяць першої та третьої середи кожного місяця з 17.00 до 21.00 з правом відвідування дитячих майданчиків, парків, стадіонів, культурно-масових та розважальних заходів під час побачень без присутності матері ОСОБА_2 з поверненням дитини до матері після закінчення режиму зустрічі за визначеним графіком;

- періодичні побачення два рази на місяць другої та четвертої п`ятниці кожного місяця після садочка чи у подальшому шкільних занять без присутності матері ОСОБА_2 з правом перебування неповнолітньої дитини з ночівлею у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з поверненням дитини до матері після закінчення режиму зустрічі за визначеним графіком о 20.00 у неділю, або ж з привезенням дитини зранку понеділка до дитячого садочка, а у подальшому до школи за попередньою домовленістю з матір`ю дитини;

- у канікулярний період під час осінніх, зимових та весняних канікул останні 3 повних доби кожного тижня кожних канікул з проживанням дитини у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності матері ОСОБА_2 ;

- у канікулярний період під час літніх канікул з 1 по 15 червня, з 1 по 15 липня, з 1 по 15 серпня щороку з проживанням неповнолітньої дитини у батька у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з правом переміщення дитини з батьком по території України з метою спільного відпочинку та оздоровлення без участі та присутності матері ОСОБА_2 ;

- за домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_2 у разі зміни обставин (хвороба, зміна розпорядку відвідування садочка чи шкільних занять, карантини, епідемії та інше) визначений та встановлений порядок може бути змінений у кожному конкретному випадку за обов`язкової умови, щоб загальний встановлений час спілкування батька з сином не був зменшений.

Наголошується на тому, що основною вимогою такого графіка є гарантування батьком збереження режиму дня (відпочинку, навчання, дозвілля дитини) та обов`язкового повноцінного харчування дитини.

13 травня 2021 року від Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надійшов висновок щодо визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 6-9, Т. 2), відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за можливе визначити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у формі побачень з дитиною:

- два рази на місяць: з 19.00 п`ятниці до 20.00 неділі, або ж з приведенням дитини зранку понеділка до дитячого садочка або навчального закладу;

- дві середи на місяць з 17.00 до 20.00 з поверненням дитини до матері після закінчення режиму зустрічі за визначеним графіком;

- після вступу дитини до школи - половину часу всіх шкільних канікул.

Зустрічі з батьком проводити без присутності матері дитини, за попередньою домовленістю з ОСОБА_2 з урахуванням стану здоров`я дитини, її бажання, розкладу дня та інших підстав, що мають істотне значення.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як правильно встановив суд першої інстанції, між сторонами по справі виник спір з приводу участі позивача у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Враховуючи встановлені обставини справи, місцевий суд дійшов правильного висновку щодо визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення періодичних побачень та спільного відпочинку.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , виходячи з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, якнайбільше відповідає інтересам дитини, з врахуванням її віку, розпорядку дня, обумовленого навчанням, а також його інтересів та бажань.

Запропонований позивачем варіант зустрічей з дитиною, за якого повернення дитини матері після періодичних побачень по середам двічі на місяць здійснюється о 22.00 год., не узгоджується з розпорядком дня дитини, зокрема, режимом відпочинку, так як потрібен час для підготовки дитини до сну. Так само, повернення дитини матері після закінчення режиму зустрічі дитини з батьком у неділю о 21.00 год. також не узгоджується з розпорядком дня дитини, оскільки дитині необхідно підготуватися до навчального тижня та сну.

Враховуючи, що під час розгляду справи, не встановлено обставин, які б свідчили про наявність перешкод з боку відповідачки у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_6 з позивачем, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання ОСОБА_2 дотримуватися визначеного судом способу, режиму і графіку прийняття участі батька ОСОБА_1 у зустрічах, спілкуваннях та вихованні неповнолітньої (малолітнього) дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі визначеного та затвердженого судом режиму зустрічей, спілкування та прийняття участі у вихованні неповнолітньої дитини.

Колегія суддів вважає, що визначення судом способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 , 07 серпня 2014 року, шляхом періодичних побачень та спільного відпочинку, є достатнім для вирішення між сторонами спору з цього приводу, захисту прав та інтересів позивача.

Крім того, зобов`язання відповідачки дотримуватися способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною є питанням виконання судового рішення. В свою чергу виконання рішення про встановлення побачення з дитиною врегульовано ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо додаткового рішення суду від 18 лютого 2022 року, слід зазначити наступне.

Вказаним додатковим рішенням вирішено питання розподілу судових витрат, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн 40 коп. та на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги в розмірі 4250 грн 00 коп.

Суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення, виходив з того, що при ухваленні рішення не було вирішено питання про стягнення судових витрат, а тому стягнув з позивачки судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з розміром судових витрат, визначеним місцевим судом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1, п. 3) ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу .

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В суді першої інстанції інтереси позивача представляла адвокат Нежевевело В.В. Стороною позивача було надано докази понесених витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 8500 грн.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

В даній справі ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами немайнового характеру.

Суд першої інстанції, оскільки позов було задоволено частково та неможливо визначити пропорційність вказаних немайнових вимог, понесені витрати на професійну правничу допомогу розподілив між сторонами порівну та обгрунтовано стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4250 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, тобто половину від 8500 грн 00 коп.

Суд першої інстанції, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, також вірно присудив до стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн 40 коп.

Стосовно тверджень позивача, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідачки чи інших учасників справи не надходило, колегія суддів зауважує, що місцевим судом не заперечувалася обставина того, що позивачем на професійну правничу допомогу було понесено витрати на суму 8500 грн 00 коп., проте судом присуджено до стягнення вказані витрати пропорційно до задоволених позовних вимог відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та роз`яснень п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з таким розміром, присуджених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно підстав для зміни додаткового рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-382 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Цуркана Віктора Івановича залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 січня 2022 року та додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2022 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Т. А. Левченко

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук