Житомирський апеляційний суд
Справа №294/121/21 Головуючий у 1-й інст. Лесько М. О.
Категорія 96 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №294/121/21 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Чуднівський районний сектор Управління Державної Міграційної служби України в Житомирській області, за апеляційною скаргою Управління Державної Міграційної служби України в Житомирській області на рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2021 року, постановлене під головуванням судді Лесько М.О.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Мурманську, де проживав до січня 1991 року. У подальшому приїхав на постійне місце проживання в с. Жеребки Чуднівського району Житомирської області, придбав житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому проживає й до цього часу. За місцем свого проживання почав працювати у КСП « Поділля». У лютому 2004 року його було звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників. Внаслідок незадовільного стану здоров`я офіційно не працевлаштовувався, а працював на тимчасових роботах. Будучи членом КСП, він отримав земельну ділянку, яку передав в оренду. За час свого проживання в с. Жеребки, в силу певних життєвих обставин, не оформив паспорт громадянина України. На даний час він позбавлений можливості у позасудовий спосіб оформити документи, необідні для отримання паспорта громадянина України, відтак змушений звернутися до суду з даною заявою.

Враховуючи вищезазначене, просив встановити факт, що він постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року по теперішній час.

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2021 року заяву задоволено.

Встановлено юридичний факт, а саме те, що ОСОБА_1 постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року й до теперішнього часу.

В апеляційній скарзі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що Чуднівський сектор УДМС не є юридичною особою, відтак суд розглянув справу з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.

Окрім того, з метою перевірки факту проживання ОСОБА_1 на території України Управлінням здійснено відповідні запити й з`ясовано, що заявник прибув з м. Мурманська в с. Жеребки 26 жовтня 1996 року, що підтверджується адресним листком. Окрім того, від Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області надійшов лист, у якому зазначено про відсутність інформації щодо реєстрації місця проживання заявника.

Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_1 не надав належних доказів на підтвердження факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Надані ним довідки суперечать інформації, яка наявна у Чуднівському секторі УДМС.

Звертає увагу на ту обставину, що рішення не може ґрунтуватися виключно на показах свідків, оскільки достовірність пояснень свідків має бути підтверджена іншими доказами.

В судовому засіданні представник УДМС підтримала апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мурманську.

Обґрунтовуючи вимоги, заявник надав суду довідку, видану Жеребківським старостинським округом Краснопільської сільської ради Чуднівського району Житомирської області 24 вересня 2019 року за №77, про те, що він із січня 1991 року проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 .

Також заявник приєднав до матеріалів справи довідку цього ж старостинського округу від 24 лютого 2021 року №58, у якій зазначено, що його батько ОСОБА_2 здійснив купівлю будинку у 1989 році. На початку 1991 року він разом з дружиною ОСОБА_3 та сином ОСОБА_1 переїхали в АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 зареєструвався в с. Жеребки, а дружина та син проживали без реєстрації.

Наявна в матеріалах справи копія договору купівлі-продажу свідчить про те, що ОСОБА_2 12 серпня 1988 року придбав у власність житловий будинок, розташований на території Жеребківської сільської ради.

Окрім того, до матеріалів справи долучено копію трудової книжки заявника, у якій міститься запис про те, що він з 1 березня 1993 року працював у КСП «Поділля».

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 пояснили, що ОСОБА_1 з 1991 року й до цього часу постійно проживає в с. Жеребки Чуднівського району Житомирської області.

Встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року заявник обгрунтовує необхідністю оформлення його належності до громадянства України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст.351 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законом передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України « Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст. 3 цього Закону.

Так, згідно з положеннями п.1,2 ч.1 ст.3 Закону України « Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України ( 24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України « Про громадянство України» ( 13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Частиною 1 статті 8 цього Закону передбачені умови набуття громадянства України за територіальним походженням. Даною нормою, зокрема, передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні ( повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра син чи дочка, онук чи онучка народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України « Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні ( повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки ( УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Зміст заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що він бажає оформити набуття громадянства України за територіальним походженням, яке, враховуючи вищезазначені норми законодавства, можливе, зокрема, у разі народження особи на території України до 24 серпня 1991 року, або її проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п.24 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території України, що стала територією України відповідно до Закону України « Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки ( УРСР) подає до органу Державної міграційної служби України за місцем проживання, зокрема : заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням; дві фотокартки; один із таких документів: декларацію про відсутність іноземного громадянства для осіб без громадянства; зобов`язання припинити іноземне громадянство. Подання про зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами ( підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України, окрім вищезазначених документів також зобов`язана подати документ, що підтверджує факт постійного проживання на цих територіях ( п. 25 Порядку).

Відповідно до пункту 7 Порядку встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року.

У статті 1 Закону України « Про громадянство України » визначено поняття «безперервне проживання на території України» та « проживання на території України на законних підставах», а саме: проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні;

безперевне проживання на території України проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування або зміна особою місця проживання на території України.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявник підтвердив належними доказами факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

При цьому, суд зазначив, що такими доказами є довідки старостинського округу, покази свідків, копія договору купівлі-продажу житлового будинку.

Однак, наявний в матеріалах справи адресний листок прибуття містить інформацію про те, що ОСОБА_1 прибув з Мурманська в с. Жеребки Чуднівського району Житомирської області 26 жовтня 1996 року.

На запит УДМС України в Житомирській області Краснопільська сільська рада Бердичівського району Житомирської області своїм листом від 23 лютого 2021 року повідомила про відсутність у Жеребківському старостинському окрузі документів, які підтверджують реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Офіційна інформація, зазначена в адресному листку прибуття, свідчить про те, що заявник прибув із Мурманська в с. Жеребки Чуднівського району у жовтні 1996 року.

Запис у трудовій книжці ОСОБА_1 вказує на ту обставину, що він був вперше працевлаштований на території України у березні 1993 року.

Таким чином, вказані докази спростовують інформацію, зазначену у довідках стратостинського округу від 24 вересня 2019 року та від 24 лютого 2021 року.

Враховуючи значний проміжок часу, який минув з часу прибуття заявника в Україну, суд критично оцінює покази свідків, допитаних в судовому засіданні. Окрім того, ці покази не узгоджуються з офіційними даними, наявними у Відділі обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання.

Та обставина, що батько заявника 12 серпня 1988 року придбав житловий будинок у с. Жеребки Чуднівського району, не є беззаперечним доказом факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Таким чином, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення,- про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області задовольнити.

Рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: