Ухвала

21 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 132/2260/22

провадження № 61-12310ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Левченка Артема Олександровича на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 17 листопада 2022 року за скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Левченка Артема Олександровича, за участю заінтересованих осіб, - відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та ОСОБА_2 , про визнання неправомірною бездіяльності посадової особи органу державної виконавчої влади та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Левченко А. О. звернувся до суду з скаргою, за участю заінтересованих осіб - відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльності посадової особи органу державної виконавчої влади та зобов`язання вчинити дії.

Вказував, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває зведене виконавче провадження № 43669731 про стягнення з ОСОБА_2 на користь фізичних осіб, в тому числі і ОСОБА_1 , заборгованості в загальній сумі 8 420 576,15 грн.

У лютому 2022 року він звернувся до старшого державного виконавця вищевказаного відділу ДВС Заводнюк І. М. з клопотанням про накладення арешту та звернення стягнення на корпоративні права ОСОБА_2 у статутному капіталі ФГ «Грушківецьке».

Листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 22 лютого 2022 року повідомило його про відсутність підстав для накладення арешту та звернення стягнення на корпоративні права в статутному капіталі ФГ «Грушківецьке».

Не погодившись із зазначеним листом, у березні 2022 року він звернувся до Калинівського районного суду із скаргою на неправомірність рішення про відмову у накладенні арешту та зверненні стягнення на корпоративні права боржника у статутному капіталі ФГ «Грушківецьке», яке оформлене листом від 22 лютого 2022 року вих. № 5169/2.3-22/2 та зобов`язання старшого державного виконавця Заводнюк І. М. усунути порушення шляхом прийняття постанови про арешт та звернення стягнення на корпоративні права ОСОБА_2 в статутному капіталі ФГ «Грушківецьке».

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 01 вересня 2022 року вищевказану скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірним рішення, оформлене листом від 22 лютого 2022 року за вих. № 5169/2.3-22/2 відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про відмову у накладенні арешту та звернення стягнення на корпоративні права боржника у статутному капіталі ФГ «Грушківецьке» в межах зведеного виконавчого провадження № 43669731.

Зобов`язано старшого державного виконавця Заводнюк І. М. вирішити питання за клопотанням представника ОСОБА_1 - адвоката Левченка А. О. від 03 лютого 2022 року про накладення арешту та звернення стягнення на корпоративні права боржника ОСОБА_2 у статутному капіталі ФГ «Грушківецьке» з прийняттям рішення, оформленого відповідно до закону.

В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

У вересні 2022 року він звернувся до вищевказаного відділу ДВС з клопотанням про невідкладне виконання вищевказаної ухвали суду, однак отримав відповідь про те, що станом на 22 вересня 2022 року ухвала суду не виконана, оскільки не набрала законної сили в зв`язку з її апеляційним оскарженням.

Посилаючись на те, що ухвала Калинівського районного суду від 01 вересня 2022 року набрала законної сили з моменту її підписання, а апеляційне оскарження не зупиняє її виконання, просив суд визнати неправомірною бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Калинчука С. І. щодо виконання зазначеної ухвали та зобов`язати усунути порушення шляхом виконання цієї ухвали.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2022 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 17 листопада 2022 року, у задоволенні скарги відмовлено.

Судові рішення мотивовано тим, що подача апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 01 вересня 2022 року унеможливлює її виконання, оскільки остання не набрала законної сили, відтак відсутні підстави вважати, що державним виконавцем було порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

У вересні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Левченка А. О. на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 17 листопада 2022 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Левченко А. О., посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що суди дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки не врахували висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 495/2711/18, провадження № 61-719св19, від 13 квітня 2022 року у справі № 520/5764/17, провадження № 61-18878св21, від 23 травня 2019 року у справі № 796/165/2018, провадження № 61-5595ав19, щодо набрання ухвалою суду першої інстанції законної сили негайно після її проголошення.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Вимогами статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Відповідно до частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Згідно із частиною першою статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З огляду на те, що законодавцем передбачено порядок апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції щодо розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця із зазначенням строку апеляційного оскарження, з закінченням якого, як вбачається зі змісту статті 273 ЦПК України, вказані судові рішення набирають законної сили, відсутні підстави вважати, що на вказані ухвали розповсюджується дія частини першої статті 261 ЦПК України.

Згідно із статтею 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; 3) відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи,-у межах суми стягнення за один місяць; 4) поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; 5) відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; 6) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; 7) примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу; 8) встановлення факту народження або смерті особина території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства; 9) надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку; 10) видачу або продовження обмежувального припису.

Судами встановлено, що 20 вересня 2022 року відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) звернувся з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 01 вересня 2022 року.

Встановивши, що ухвала Калинівського районного суду Вінницької області від 01 вересня 2022 року була оскаржена в апеляційному порядку та не підлягає негайному виконанню, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що, відмовляючи у примусовому виконанні вказаної ухвали, державний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом України «Про виконавче провадження», тому дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги.

Посилання заявника на неврахування судами висновків, викладених у постановах Верховного Суду, є необґрунтованими, оскільки вказані висновки сформовані за інших фактичних обставин.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки апеляційного суду, який їх обґрунтовано спростував.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Левченка А. О. на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 17 листопада 2022 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Левченка Артема Олександровича на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 17 листопада 2022 року за скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Левченка Артема Олександровича, за участю заінтересованих осіб, - відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та ОСОБА_2 , про визнання неправомірною бездіяльності посадової особи органу державної виконавчої влади та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян