ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м.Суми

Справа №588/523/18

Номер провадження 22-ц/816/974/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач Комунальний заклад «Тростянецька центральна районна лікарня», правонаступником якого є Комунальне некомерційне підприємство «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Єфіменко Лідії Іванівни

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 21 липня 2022 року, ухвалене у складі судді Щербаченко М.В., в приміщенні Тростянецького районного суду Сумської області, повний текст рішення складено 01 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року Комунальний заклад «Тростянецька центральна районна лікарня» (далі КЗ «Тростянецька ЦРЛ») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за навчання.

Позов мотивовано тим, що 30 листопада 2007 року на підставі рішення сесії Тростянецької районної ради від 05 жовтня 2007 року «Про затвердження районної комплексної програми «Медичні кадри 2007-2015 років» між КЗ «Тростянецька ЦРЛ» та студенткою Сумського державного університету (далі СумДУ) ОСОБА_2 був укладений договір про підготовку спеціалістів з вищою освітою для роботи в лікувально-профілактичних закладах району № 6 згідно договору б/н від 30 листопада 2007 року між СумДУ та КЗ «Тростянецька ЦРЛ», за умовами якого передбачалась оплата на навчання відповідачки в медичному інституті СумДУ на загальну суму 53 410 грн. Протягом терміну дії договору з 30 листопада 2007 року по 02 липня 2013 року навчальний заклад надав рахунки позивачу на оплату за навчання відповідачки, які були сплачені позивачем на загальну суму 53 175 грн.

Після закінчення навчання відповідачка, яка змінила прізвище на « ОСОБА_3 », вступила до інтернатури. Відповідно до поданої нею заяви вона просила адміністрацію КЗ «Тростянецька ЦРЛ» розглянути питання щодо оплати за навчання в інтернатурі в СумДУ медичному інституті відповідно до договору № 5225 від 01 серпня 2013 року на кафедрі загальної хірургії зі спеціальності «Радіологія». Протягом терміну дії договору з 01 серпня 2013 року по 01 лютого 2015 року навчальний заклад надав позивачу рахунки на оплату за навчання відповідачки в інтернатурі на загальну суму 22 450 грн, які були сплачені позивачем.

Після закінчення навчання відповідачка прибула на роботу до КЗ «Тростянецька ЦРЛ», де з 02 лютого 2015 року зарахована на посаду лікаря-рентгенолога (флюорографа рентген-діагностичного відділення), але відповідно до наказу № 15-к/в від 02 лютого 2015 року їй була надана відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею 6-річного віку. Проте, вона після закінчення відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 6-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 на роботу не вийшла, ніяких пояснень з приводу її відсутності на робочому місці не надала. Позивачем неодноразово направлялись на адресу відповідачки рекомендовані листи, в яких пропонувалось з`явитись для надання пояснень з приводу відсутності на роботі, а також отримання трудової книжки, але листи повернулись без вручення.

ОСОБА_1 була звільнена з посади лікаря наказом від 19 травня 2016 року № 96-к.

Оскільки відповідачка порушила п. 2.2 договору в частині відпрацювання в одному з лікувально-профілактичних закладів Тростянецького району 5 років, а тому відповідно до п. 3.5 договору має відшкодувати кошти районному бюджету, які були витрачені для оплати за її навчання в сумі 75 625 грн, а також індекс інфляції в сумі 32 745,63 грн, загальна сума відшкодування 108 370,63 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача кошти в сумі 108 370 грн 63 коп. та судові витрати.

Тростянецький районний суд Сумської області заочним рішенням від 22 серпня 2018 року позов задовольнив повністю.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь КЗ «Тростянецька ЦРЛ» кошти, витрачені для оплати навчання з урахуванням індексу інфляції у сумі 108 370 грн 63 коп.

Вирішив питання розподілу судових витрат.

Тростянецький районний суд Сумської області ухвалою від 18 жовтня 2021 року скасував вказане заочне рішення від 22 серпня 2018 року.

Тростянецький районний суд Сумської області ухвалою від 03 листопада 2021 року залучив Комунальне некомерційне підприємство «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради (далі КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради) до участі у справі як правонаступника позивача - Комунального закладу «Тростянецька центральна районна лікарня» (а.с. 200-201, Т. 1).

Тростянецький районний суд Сумської області рішенням від 21 липня 2022 року позов КЗ «Тростянецька ЦРЛ», правонаступником якого є КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради кошти, витрачені для оплати навчання у сумі 53 175 грн 00 коп.

Позов в частині інших позовних вимог залишив без задоволення.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради судовий збір в сумі 863 грн 38 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Єфіменко Л.І., посилаючись на те, що рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради коштів, витрачених для оплати навчання у сумі 53 175 грн 00 коп. та судового збору в розмірі 863 грн 38 коп., та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог; стягнути судові витрати (судовий збір та витрати на правничу допомогу адвоката), пов`язані з поданням апеляційної скарги.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги доводи відповідачки та її представника з приводу того, що договір № 6 від 30 листопада 2007 року припинив свою дію 02 липня 2013 року, а зобов`язання прибути 02 липня 2013 року після закінчення навчального закладу в один із лікувально-профілактичних закладів району, за взаємною згодою сторін договору, було змінено на інше зобов`язання, зокрема на подальше навчання відповідачки в інтернатурі та оплату її навчання в інтернатурі за рахунок бюджетних коштів. Договором № 5225 від 01 серпня 2013 року (навчання в інтернатурі) передбачається обов`язок відповідачки 01 серпня 2013 року прибути до місця навчання, що виключає її можливість прибути для відпрацювання до одного із лікувально-профілактичних закладів району відповідно до умов договору № 6 від 30 листопада 2007 року. Обов`язку ОСОБА_1 щодо відпрацювання після завершення навчання в інтернатурі договір № 5225 від 01 серпня 2013 року не містить.

Наголошує на тому, що суд не взяв до уваги ту обставину, що починаючи з червня 2021 року відповідачка працює в лікувально-профілактичних закладах Охтирського району, до складу якого, починаючи з липня 2020 року ввійшов і ліквідований Тростянецький район, так як на думку суду, вона повинна була відпрацювати 5 років безпосередньо саме після закінчення навчального закладу, хоча якого саме закладу суд не зазначає, але вказує, що станом на 23 серпня 2021 року цей 5-річний термін уже закінчився.

На думку, скаржниці, сам договір № 6 від 30 листопада 2007 року не відповідає вимогам та умовам Положення про навчання молоді району в медичних закладах України за рахунок коштів районного бюджету та інших джерел, затвердженого рішенням 14 сесії Тростянецької районної ради п`ятого скликання від 05 жовтня 2007 року.

Наголошує на тому, що будь-які зміни у зв`язку з навчанням відповідачки в інтернатурі, до договору № 6 від 30 листопада 2007 року, зокрема, до п. 2.2 договору, щодо зміни (відтермінування, перенесення на інший термін тощо) часу прибуття для відпрацювання в один із лікувально-профілактичних закладів району, сторонами не вносилися. Тобто вказаний термін сторонами не визначався та не погоджувався.

Зазначає, що закон, який передбачав обов`язок фахівця відпрацювати певний час та який передбачав зобов`язання відшкодувати витрати на навчання, скасований, а цивільно-правовий договір, укладений сторонами 30 листопада 2007 року, припинив свою дію 02 липня 2013 року. Тобто на момент звернення позивача з позовом до суду підстави для притягнення відповідчки до цивільної відповідальності за невиконання умов договору відсутні. Тому повинна бути застосована ст. 58 Констиуції України та ч. 2 ст. 5 ЦК України.

Наголошує на тому, що судом не було враховану ту обставину, що відповідачку з 16 червня 2021 року було зараховано на посаду лікаря-стажиста з медицини невідкладних станів відділення екстренної (невідкладної) медичної допомоги КНП Охтирської міської ради «Охтирська центральна района лікарня», де вона працювала до 20 серпня 2021 року. А з 23 серпня 2021 року і по даний час вона працює в КНП «Тростянецький центр первинної медичної допомоги Тростянецької міської ради» на посаді лікаря-стажиста із загальної практики сімейної медицини амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 3 міста Тростянець. З урахуванням невизначеності дати початку та закінчення обов`язкового відпрацювання терміном 5 років, обставина перебування у трудових відносинах з лікувальним закладом району), на її думку, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Крім того, вважає, що позовну заяву подано неналежним позивачем, оскільки, незважаючи на те, що відповідно до установчих документів КНП «Тростянецька міська лікарня» є правонаступником КЗ «Тростянецька ЦРЛ», КНП «Тростянецька міська лікарня» не є уповноваженим на отримання коштів, належних бюджету ліквідованого Тростянецького району.

У відзиві на апеляційну скаргу КНП «Тростянецька міська лікарня» просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення коштів на оплату навчання за договором № 5255 від 01 серпня 2013 року та в частині відмови у стягненні вартості навчання з урахуванням індексу інфляції за 2015 рік не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Клопотання адвоката Єфіменко Л.І. про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою задоволенню не підлягає, оскільки явка до апеляційного суду є не обов`язковою, а позиція відповідача та його представника є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника КНП «Тростянецької міської лікарні» Андрєєнко Т.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що рішенням 14 сесії Тростянецької районної ради 5 скликання від 05 жовтня 2007 року затверджена районна комплексна програма «Медичні кадри 2007-2015 років» та Положення про навчання молоді району в медичних навчальних закладах України за рахунок коштів районного бюджету та інших джерел (далі Положення) (а.с. 228, Т. 1).

Пунктом 3 Положення передбачено, що направлення на навчання необхідно здійснювати згідно договору між випускником і направляючою установою, в якому передбачити строки обов`язкової праці після закінчення навчання, в разі виключення з навчального закладу з вини студента або відмови від роботи в районі студент відшкодовує кошти витрачені на його навчання (а.с. 231, Т. 1).

30 листопада 2007 року між КЗ «Тростянецька ЦРЛ» (замовник) та СумДУ (виконавець) укладено договір про навчання, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг, за умовами якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити підготовку ОСОБА_2 на денній формі навчання, освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліст, напрям підготовки «медицина», фахове спрямування «лікувальна справа», на базі Сумського державного університету в термін з 01 вересня 2007 року по 01 липня 2013 року (а.с. 8, Т. 1).

Також 30 листопада 2007 року КЗ «Тростянецька ЦРЛ» та ОСОБА_2 укладено договір № 6 (далі Договір № 6 від 30 листопада 2007 року) про підготовку спеціалістів з вищою освітою для роботи в лікувально-профілактичних закладах району на базі СумДУ за денною формою навчання, за напрямом підготовки «медицина», спеціальністю «лікувальна справа» в період з 01 вересня 2007 року по 01 липня 2013 року для роботи в лікувально-профілактичних закладах району. Загальна вартість послуги становить 53 410 грн (п. 3.2 договору (а.с. 9-10, Т. 1).

Згідно з Договором № 6 від 30 листопада 2007 року КЗ «Тростянецька ЦРЛ» зобов`язується перерахувати СумДУ кошти на підготовку фахівця з вищою освітою згідно договору між вищим навчальним медичним закладом та КЗ «Тростянецька ЦРЛ». Студент відповідно до пункту 2.2 Договору № 6 від 30 листопада 2007 року зобов`язується прибути після закінчення навчального закладу на роботу в один із лікувально-профілактичних закладів району 02 липня 2013 року та відпрацювати 5 років.

Рішенням 16 сесії Тростянецької районної ради 5 скликання від 30 листопада 2007 року за клопотанням головного лікаря КЗ «Тростянецька ЦРЛ» затверджений Список осіб для оплати за навчання згідно районної комплексної програми «Медичні кадри 2007-2015 років», до якого була включена ОСОБА_2 , студентка 1 курсу Сумського медичного інституту факультету лікувальна справа (а.с.231 - на звороті, Т.1).

Відповідачка у зв`язку з реєстрацією шлюбу 22 листопада 2008 року змінила прізвище із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_3 » (а.с. 13, Т. 1).

Після завершення у 2013 році навчання у СумДУ ОСОБА_1 отримала диплом про повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобула кваліфікацію лікаря (а.с.14, Т. 1).

Кошти за навчання ОСОБА_5 у період з 30 листопада 2007 року по 02 липня 2013 року згідно з Договором № 6 від 30 листопада 2007 року перераховувались КЗ «Тростянецька ЦРЛ» на рахунок СумДУ в загальній сумі 53 175 грн:

1) Згідно листа Управління ДКСУ у Тростянецькому районі від 15 лютого 2018 року № 02-31/193 за грудень 2007 року платіжні доручення не збереглись (а.с.40, Т. 1);

2) платіжні доручення № 9 від 03 грудня 2008 року у сумі 3 350,00 грн; № 9 від 07 липня 2009 року у сумі 3 585,00 грн, № 1 від 12 лютого 2010 року у сумі 4 120,00 грн, № 7 від 02 липня 2010 року у сумі 4 120,00 грн, № 15 від 10 грудня 2010 року у сумі 4 530,00 грн, № 8 від 08 липня 2011 року у сумі 4 530,00 грн, № 22 від 29 грудня 2011 року у сумі 5 210,00 грн, № 14 від 04 жовтня 2012 року у сумі 5 210,00 грн, № 24 від 26 грудня 2012 року у сумі 5 995,00 грн, № 18 від 11 червня 2013 року в сумі 5 995,00 грн (а.с. 41-46, Т. 1).

Розмір витрат, понесених КЗ «Тростянецька ЦРЛ» на загальну суму 53 175 грн 00 коп. на оплату навчання з 01 вересня 2007 року по 01 липня 2013 року у СумДУ відповідачка під час судового розгляду справи не оспорювала.

У подальшому 01 серпня 2013 КЗ «Тростянецька ЦРЛ» в особі головного лікаря Плахтирі А.А. та ОСОБА_1 уклали договір № 5225 про навчання в інтернатурі за спеціальністю «Радіологія» у термін з 01 серпня 2013 року по 01 лютого 2015 року, відповідно до якого інтерн зобов`язаний прибути до місця навчання в інтернатурі не пізніше 01 серпня 2013 року, виконувати навчальні плани і відповідні програми з предметів, відвідувати всі лекції і практичні заняття згідно затвердженого розкладу. Плата встановлюється за весь термін навчання і становить 22 400 грн та розподіляється по рокам навчання (2013/2014 13 900 грн, 2014/2015 8500 грн) та вноситься безготівково на підставі наданого рахунку (а.с.11, Т. 1).

ОСОБА_1 закінчила 30 січня 2015 року навчання в інтернатурі Медичного інституту СумДУ за спеціальністю «Радіологія» на контрактній основі, за результатами якого їй було присвоєно звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю «Радіологія» (а.с.15 - на звороті; 19, Т. 1).

Кошти за навчання ОСОБА_1 з 01 серпня 2013 року по 01 лютого 2015 року в інтернатурі за спеціальністю «Радіологія» перераховувались КЗ «Тростянецька ЦРЛ» на підставі Договору № 5225 від 01 серпня 2013 року на рахунок СумДУ в загальній сумі 22 450 грн 00 коп. відповідно до платіжних доручень: № 48 від 03 жовтня 2014 року на суму 11 400 грн, № 16 від 28 березня 2014 року на суму 1 382,50 грн, № 15 від 27 березня 2014 року на суму 1117,50 грн, № 66 від 26 грудня 2014 року на суму 6 300,00 грн, № 19 від 23 червня 2015 року на суму 2 250,00 грн (а.с. 46-48, Т. 1).

Після закінчення навчання в інтернатурі відповідачка ОСОБА_1 на підставі її заяви від 02 лютого 2015 року була призначена на посаду лікаря-рентгенолога (флюорографа) рентгенодіагностичного відділення з 02 лютого 2015 року (а.с. 23, Т.1).

Після зарахування на посаду наказом від 02 лютого 2015 року № 15-к/в ОСОБА_1 з 04 лютого 2015 року по 02 лютого 2016 року надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку (а.с. 22, Т.1).

Після закінчення відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку ОСОБА_1 згідно з актами комісії від 03 лютого 2016 року, 04 лютого 2016 року, 18 лютого 2016 року була відсутня на робочому місці у період з 03 по 18 лютого 2016 року (а.с. 24-25, Т.1).

Листами від 19 лютого 2016 року, 02 березня 2016 року, 25 березня 2016 року КЗ «Тростянецька ЦРЛ» звертався до відповідачки з вимогою прибути на робоче місце (а.с.26-34, ). Відповідачка до КЗ «Тростянецька ЦРЛ» не прибула, пояснень не надала, поштові відправлення, що надсилались за адресою фактичного проживання ОСОБА_1 у м. Суми, яку остання зазначала у заявах до роботодавця, повернулись без вручення адресату.

Наказом КЗ «Тростянецька ЦРЛ» від 19 травня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з посади лікаря-рентгенолога (флюорографа) рентген-діагностичного відділення, згідно пункту 4 ст. 40 КЗпП України за прогули з 03 лютого 2016 року (а.с.32 - на звороті, Т. 1).

Судом першої інстанції було встановлено обставини того, що ОСОБА_1 на момент звільнення з посади лікаря з 03 червня 2015 року по 28 травня 2021 року разом з дочкою ОСОБА_6 , 2010 року народження, перебувала за межами України (а.с.112-113, Т. 1).

Відповідачка ІНФОРМАЦІЯ_2 у Федеративній Республіці Німеччина народила сина ОСОБА_7 . 26 листопада 2020 року вона отримала у відділі РАЦС м. Нюрнберга Федеративної Республіки Німеччина виписку із запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_7 (а.с.110, 111 том 2).

28 травня 2021 року при поверненні на територію України у відповідачки було вилучено посвідчення особи на повернення в Україну, видане 15 жовтня 2020 року, у зв`язку із закінченням строку його дії (а.с.112, Т. 1).

З 23 серпня 2021 року ОСОБА_1 працює на посаді лікаря-стажиста із загальної практики сімейної медицини амбулаторії загальної сімейної медицини № 3 міста Тростянець (а.с. 189, Т. 1).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 до закінчення п`яти років після навчання у СумДУ наказом головного лікаря КЗ «Тростянецька ЦРЛ» від 19 травня 2016 року № 96-к була звільнена з посади лікаря-рентгенолога на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули з 03 лютого 2016 року, що відповідно до підпункту 3.5.3 Договору № 6 від 30 листопада 2007 року є підставою для настання відповідальності у вигляді відшкодування коштів, які були витрачені КЗ «Тростянецька ЦРЛ» за цим Договором для оплати за її навчання, відтак наявні підстави для стягнення з відповідачки витрат в загальній сумі 53 175 грн 00 коп., пов`язаних з її навчанням у СумДУ, які понесені КЗ «Тростянецька ЦРЛ» за рахунок виділених з районного бюджету коштів на комплексну програму «Медичні кадри 2007-2015 років».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 53 Конституції України кожен має право на освіту. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам (частина третя статті 53 Конституції України).

На час виникнення спірних правовідносин (30 листопада 2007 року) редакція ч. 2 ст. 52 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року № 1060 передбачала, що випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Указану ч. 2 ст. 52 Закону України «Про освіту» було виключено на підставі Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року № 1556, який набрав чинності 06 вересня 2014 року.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

Умовами укладеного 30 листопада 2007 року КЗ «Тростянецька ЦРЛ» з відповідачкою договору № 6 був передбачений обов`язок останньої прибути після закінчення навчального закладу на роботу в один з лікувально-профілактичних закладів району 02 липня 2013 року і відпрацювати 5 років (п.п. 2.2 договору), та відповідальність її як випускника у вигляді обов`язку відшкодувати вартість навчання у строк протягом одного року у разі звільнення з роботи за порушення трудової дисципліни (п. 3.5.3 п. 3.5 договору).

ОСОБА_1 наказом головного лікаря КЗ «Тростянецька ЦРЛ» від 19 травня 2016 року № 96-к була звільнена з посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули з 03 лютого 2016 року, що відповідно до п. 3.5.3 договору № 6 від 30 листопада 2007 року є підставою для настання відповідальності у вигляді відшкодування коштів витрачених позивачем на її навчання.

Доводам відповідачки стосовно того, що договір № 6 від 30 листопада 2007 року припинив свою дію 02 липня 2013 року, а до його припинення вона порушень не допускала, а тому відсутні підстави для покладення на неї відповідальності у вигляді відшкодування вартості навчання, суд першої інстанції надав належну оцінку та зазначив, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, так як відповідно до ст. 599 ЦК України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що закон, який передбачав обов`язок фахівця відпрацювати певний час та який передбачав зобов`язання відшкодувати витрати на навчання, скасований. Як правильно вказав суд першої інстанції, з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 607/3693/17 (провадження № 14-151цс20), на час вступу відповідачки 01 вересня 2007 року до СумДУ та підписання нею договору № 6 від 30 листопада 2007 року про підготовку спеціалістів з вищою освітою для роботи в лікувально-профілактичних закладах району частина 2 ст. 52 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року № 1060, яка передбачала, що випускники вищих начальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, була чинною, а тому цивільні правовідносини між сторонами справи з моменту укладення договору регулюються саме вказаною нормою закону.

Та обставина, що ОСОБА_1 з 23 серпня 2021 року працює в КНП «Тростянецький центр первинної медичної допомоги Тростянецької міської ради» на посаді лікаря-стажиста із загальної практики сімейної медицини амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 3 міста Тростянець не є підставою для відмови у позові, оскільки на вказану дату 5-річний строк, протягом якого вона мала відпрацювати після закінчення навчального закладу, закінчився.

Стосовно доводів відповідачки, що позовну заяву подано неналежним позивачем, колегія суддів зауважує, що стороною договору № 6 від 30 листопада 2007 року був КЗ «Тростянецька ЦРЛ», який перераховував кошти СумДУ за навчання відповідачки, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. В свою чергу КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради створене за рішенням 13 сесії 7 скликання Тростянецької міської ради ІІІ пленарне засідання № 175 від 29 серпня 2018 року шляхом перетворення КЗ «Тростянецька ЦРЛ» у КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради, є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків КЗ «Тростянецька ЦРЛ», що підтверджуться Статутом (а.с. 220-227, Т. 1).

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради коштів витрачених на оплату навчання в сумі 53 175 грн 00 коп.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи предмет та ціну позову, дана справа відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, а тому касаційному оскарженню згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-382; 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Єфіменко Лідії Іванівни залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 21 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук