Провадження № 2/686/6098/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07.12.2022 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Гузовій Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення розміру франшизи та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

встановив:

01.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення розміру франшизи у сумі 1500 грн. та моральної шкоди в розмірі 4500 грн., завданої внаслідок ДТП, посилаючись на те, що відповідачем не було відшкодовано розмір франшизи.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 08.11.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження та призначено засідання на 07.12.2022 року.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без ййого участі, в якій підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов і стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить відмітка на поштовому конверті із судовою повісткою про відмову адресата в її одержанні.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 вересня 2022 року, о 12 год. 55 хв., ОСОБА_2 , керуючи по вул. Соборній 19 в м. Хмельницькому, автомобілем «Peugeot», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення пп. 2.3 «б», 10.3 Правил дорожнього руху, здійснюючи перестроювання не впевнився у безпечності даного маневру та не надав перевагу у русі, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався прямо у попутному напрямку по смузі, на яку мав намір перестроїтися ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Власником пошкодженого транспортного засобу «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_2 , являється ОСОБА_1 згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, наявного в матеріалах справи.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ 2533548 від 18.05.2022 р., відповідно до якого розмір франшизи становить 1500 грн .

16.09.2022 року позивачу надійшов лист від ПАТ «Страхова Група «ТАС», відповідно до якого розмір франшизи становить 1500 грн., а сума страхового відшкодування згідно заяви від 14.09.2022 р., з вирахуванням франшизи становить 1300 грн.

Згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду від 26 вересня 2022 року по справі №686/19727/22, яка набрала законної сили 07.10.2022 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

18.10.2022 року позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 1300 грн (за мінусом франшизи 1500 грн.) через відділення «Ощадбанку» згідно квитанції № від 18.10.2022 року.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 не була доплачена сума страхового відшкодування на розмір франшизи у сумі 1500 грн.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, п. 8, ч.2 даної статті визначається що способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Нормами ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП.

Згідно з ст. 29 цього Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Оскільки відповідно до п.п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком не відшкодовується шкода, пов`язана із втратою товарної вартості транспортного засобу, то вона підлягає відшкодуванню особою, яка визнана винною у скоєнні ДТП та заподіянні шкоди.

Згідно ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 36.6 статті 36 Закону №1961-IV передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсова сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що розмір франшизи у сумі 1500 грн., як різниця між сумою збитків та виплаченим страховим відшкодуванням, має бути відшкодовано заподіювачем шкоди, тобто відповідачем, а тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача франшиза у розмірі 1500 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Нормою ч.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України» №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Внаслідок дій ОСОБА_2 в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав пошкодження свого майна автомобіля марки Audi A6», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить йому на праві приватної власності.

У зв`язку з цим, у позивача порушився звичний ритм життя, що вимагало додаткових зусиль для організації свого життя, він змушений був витрачати час та зусилля для відновлення свого майна, а також для отримання відповідної матеріальної компенсації від страховика.

Тому, з урахуванням справедливості та пропорційності при визначенні розміру моральної шкоди, суд приходить до висновку, що слід визначити позивачу моральну шкоду, яка підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача у розмірі 2000 грн., що буде достатнім для відшкодування його фізичних та душевних страждань, завданих у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Вказані витрати підлягають до стягнення з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Позивачем представлено до суду розрахунок суми судових витрат, які він поніс в зв`язку із розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у фіксованому розмірі 5000 грн.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених позивачами на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу з іншої сторони, однак суд вважає достатнім стягнення витрат на правову допомогу у сумі 3000 грн., оскільки саме цей розмір є достатнім та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи викладене, з урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності витрат на правову допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат до розміру наданої правової допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову, результатами розгляду справи, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо відшкодування за рахунок відповідача понесених позивачем у даній справі судових витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в розмірі 3000 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 578,87 грн. (6000/100=60; 3500/60=58,33%; 992,40/100х58,33).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1194 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення розміру франшизи та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , франшизу у розмірі в 1500,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн., всього стягнути 3500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн. та судовий збір у розмірі 578,87 грн., всього стягнути 3578,87 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в загальному порядку протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.Л. Стефанишин