Справа №359/4500/22
Провадження №2/359/2086/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Ступарик К.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в квартирі,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. В липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що в період часу з 5 серпня 2017 року до 27 червня 2022 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 10 липня 2019 року вони придбали квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на цей об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за відповідачем. В подальшому шлюб між сторонами був розірваний. Тому ОСОБА_1 просить суд здійснити поділ квартири АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна.

1.2. У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

1.3. ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 визнають позов та не заперечують проти його задоволення.

2. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

2.1. 5 серпня 2017 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_4 шлюб, зареєстрований у Центральному ВДРШ ГТУЮ у м. Києві, про що був складений відповідний актовий запис №1794. Після укладення шлюбу ОСОБА_4 було присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 5 серпня 2017 року (а.с.6).

2.2. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_6 . Це підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24 січня 2018 року (а.с.12-13).

2.3. 10 липня 2019 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_7 договір купівлі-продажу квартири (а.с.14-15), за яким вона придбала квартиру АДРЕСА_1 .

2.4. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 27 червня 2022 року (а.с.29-30) шлюб між позивачем та ОСОБА_2 був розірваний.

2.5. Спір6ні правовідносини регулюються главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України.

3. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

3.1. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

3.2. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована тим з подружжя, який оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

3.3. Згідно з ч.1, ч.2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

3.4. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

3.5. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

4. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

4.1. Встановлено, що ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 у період часу, протягом якого вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 . Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц та від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, в такому випадку презюмується, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та відповідача. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не подали докази на спростування означеної презумпції.

4.2. Аналіз наведених обставин свідчить про те, що, квартира АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та відповідача. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження існування обставин, що є підставою для відступлення від засади рівності часток сторін в спірній квартирі.

4.3. З огляду на це суд вважає, що в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, належить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_1 .

5. Розподіл судових витрат.

5.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

5.2. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

5.3. ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1490 гривень 00 копійок.Ця обставина підтверджується квитанцією №9275-5424-1765-8354 від 18 липня 2022 року(а.с.1). Пред`явлений ним позов задоволений в повному обсязі.Однак ОСОБА_2 визнала позов ще до початку розгляду цивільної справи по суті.

5.4. З огляду на це суд вважає, що позивачу належить повернути з державного бюджету 50% судового збору в розмірі 745 гривень 00 копійок (1490 : 2). Крім того, з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути інші 50% судового збору в розмірі 745 гривень 00 копійок (1490 : 2).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в квартирі задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату 50 відсотків судового збору в розмірі 745 гривень 00 копійок.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору в розмірі 745 гривень 00 копійок, сплаченого згідно з квитанцією №9275-5424-1765-8354 від 18 липня 2022 року.

Повний текст рішення суду складений 3 жовтня 2022 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець