Справа № 212/5488/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участі секретаря судового засідання Голуб О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, -

В С Т А Н О В И В:

18.10.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, у сумі 234 000 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 06.08.2008 року по 17.10.2019 року (11 років 2 місяці) працював в умовах впливу шкідливих факторів за спеціальністю підземний дорожньо-колійний робітник (з повним робочим днем у підземних умовах) на шахті «Леніна», яка з 01.04.2016 року була перейменована у шахту «Тернівську», ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», яке з 01.04.2011 року було перейменовано на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», яке з 31.05.2021 року було перейменовано на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» (далі АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ»).

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність хронічного професійного захворювання від 16.06.2020 року № 834 (клініка державної установи "Український НДІ промислової медицини" (м. Кривий Ріг)), позивачу 16.06.2020 року було встановлене професійне захворювання. Діагноз щодо професійного захворювання наступний: Радикулопатія попереково-крижова L5, S1, переважно справа, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромом, нейродистрофією у вигляді періартрозу колінних суглобів (ПФ другого ступеня).

У 2022 році внаслідок погіршення стану здоров`я позивача, його знову було направлено на обстеження до клініки державної установи "Український НДІ промислової медицини" (м. Кривий Ріг).

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність хронічного професійного захворювання від 27.09.2022 року № 1490 (клініка державної установи "Український НДІ промислової медицини" (м. Кривий Ріг)), позивачу 27.09.2022 року був уточнений діагноз щодо його професійного захворювання (яке було встановлено 16.06.2020 року). Діагноз щодо професійного захворювання наступний: Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями на фоні протрузій дисків, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого-третього ступеня).

Рішенням МСЕК від 17.09.2020 року позивачу первинно з 07.09.2020 року була встановлена 3 (третя) група інвалідності та встановлено 30 % втрати професійної працездатності. За висновком МСЕК від 17.09.2020 року, позивач також потребує санаторно-курортного лікування, забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення.

При повторному огляді рішенням МСЕК від 18.10.2022 року позивачу з 10.10.2022 року БЕЗСТРОКОВО була встановлена 3 (третя) група інвалідності та встановлено 50 % втрати професійної працездатності. За висновком МСЕК від 18.10.2022 року, позивач також потребує санаторно-курортного лікування, медикаментозного лікування та забезпечення виробами медичного призначення.

У зв`язку із отриманим профзахворюванням у позивача порушено та надалі порушуються нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з неможливістю виконувати частину домашньої роботи. Процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, у позивача наявні болі у попереково-крижовому відділах хребта, що іррадіюють у нижні кінцівки, більше у праву ногу, та посилюються при рухах і після фізичних навантажень, оніміння у ній, утруднення при ході, болі та обмеження рухів у колінних суглобах, парез правої стопи, періодичний біль за грудиною з іррадіацією під ліву лопатку. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.10.2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

04.11.2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в позові, посилаючись на те, що сума моральної шкоди, яку просить стягнути позивач з відповідача є завищеною. Зазначив, що надані позивачем докази підтверджують лише факт виникнення в позивача професійного захворювання і втрату працездатності, проте жодним чином не можуть бути беззаперечними доказами заподіяння позивачу моральної шкоди. Крім того вказав, що відповідач не приховував від позивача важкість та шкідливість технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, а тому протиправних дій, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання позивача не вчиняв, і тому не має нести відповідальність у вигляді моральної шкоди з цієї підстави. Також зазначив, що позивач з власної ініціативи працював у шкідливих умовах.

Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 06.08.2008 року по 17.10.2019 року (11 років 2 місяці) перебував у трудових відносинах з ВІДКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», яке з 01.04.2011 року було перейменовано на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», яке з 31.05.2021 року було перейменовано на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» (АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ») і працював в умовах впливу шкідливих факторів за спеціальністю підземний дорожньо-колійний робітник (з повним робочим днем у підземних умовах) на шахті «Леніна», яка з 01.04.2016 року була перейменована у шахту «Тернівську», та був звільнений з підприємства 17.10.2019 року, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно Медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність хронічного професійного захворювання від 16.06.2020 року № 834 (клініка державної установи "Український НДІ промислової медицини" (м. Кривий Ріг)), позивачу 16.06.2020 року було встановлене професійне захворювання. Діагноз щодо професійного захворювання наступний: Радикулопатія попереково-крижова L5, S1, переважно справа, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромом, нейродистрофією у вигляді періартрозу колінних суглобів (ПФ другого ступеня).

У 2022 році внаслідок погіршення стану здоров`я позивача, його знову було направлено на обстеження до клініки державної установи "Український НДІ промислової медицини" (м. Кривий Ріг).

Згідно Медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність хронічного професійного захворювання від 27.09.2022 року № 1490 (клініка державної установи "Український НДІ промислової медицини" (м. Кривий Ріг)), позивачу 27.09.2022 року був уточнений діагноз щодо його професійного захворювання (яке було встановлено 16.06.2020 року). Діагноз щодо професійного захворювання наступний: Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями на фоні протрузій дисків, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого-третього ступеня).

В ІНФОРМАЦІЙНІЙ ДОВІДЦІ ПРО УМОВИ ПРАЦІ № 1034/4.6-1 від 13.11.2019 року зазначено, що умови праці на робочому місці підземний дорожньо-колійний робітник (з повним робочим днем у підземних умовах) на шахті «Леніна», яка з 01.04.2016 року була перейменована у шахту «Тернівську», АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» (ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ», ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ») відносяться до 3 класу 3 ступеня (ШКІДЛИВІ умови праці).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 24.07.2020 року (форма П-4), комісія з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у пунктах 12, 13, 18, 20 Акту розслідування від 24.07.2020 року встановила, що причиною виникнення професійного захворювання стало те, що на протязі значного періоду часу 11 років 2 місяців внаслідок професійної діяльності (роботи) позивача на АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» (ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ», ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ») на його організм впливали ШКІДЛИВІ виробничі фактори.

Внаслідок зазначеного вище хронічного професійного захворювання, рішенням МСЕК від 17.09.2020 року позивачу первинно з 07.09.2020 року була встановлена 3 (третя) група інвалідності та встановлено 30 % втрати професійної працездатності. За висновком МСЕК від 17.09.2020 року, позивач також потребує санаторно-курортного лікування, забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення.

При повторному огляді рішенням МСЕК від 18.10.2022 року позивачу з 10.10.2022 року БЕЗСТРОКОВО була встановлена 3 (третя) група інвалідності та встановлено 50 % втрати професійної працездатності. За висновком МСЕК від 18.10.2022 року, позивач також потребує санаторно-курортного лікування, медикаментозного лікування та забезпечення виробами медичного призначення.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності первинно у розмірі 30% і в подальшому у розмірі 50% безстроково, встановлення третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача порушено та надалі порушуються нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку неможливістю виконувати частину домашньої роботи. Процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, позивач постійно відчуває болі у попереково-крижовому відділах хребта, що іррадіюють у нижні кінцівки, більше у праву ногу, та посилюються при рухах і після фізичних навантажень, оніміння у ній, утруднення при ході, болі та обмеження рухів у колінних суглобах, парез правої стопи, періодичний біль за грудиною з іррадіацією під ліву лопатку. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

При цьому, суд констатував у цій справі, що характер отриманої позивачем травми, що спричинила повну втрату ним професійної працездатності, звільнення з роботи через виявлену невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я, визнання позивача особою з інвалідністю І групи безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність щорічної реабілітації, надають йому право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 275000,00 грн.

Отже, суд враховує період роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів впродовж 11 років 2 місяців на підприємстві відповідача, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу за висновком МСЕК безстроково була встановлена 3 (третя) група інвалідності та 50 % втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, позивач також потребує санаторно-курортного лікування, медикаментозного лікування та забезпечення виробами медичного призначення, і виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити позивачу розмір моральної шкоди у сумі 150 000 гривень, що відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи з аналогічними правовідносинами, є розумним, виваженим і справедливим у його ситуації.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1 500 гривень.

Керуючись ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, задовольнити частково.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, у розмірі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» в дохід держави судовій збір в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», , юридична адреса: 50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Покровський район, вул. Симбірцева, 1А.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2022 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт