Ухвала

08липня 2022 року

м. Київ

справа № 335/7587/19

провадження № 61-6064ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ЗАПРОРІЖГАЗ» на постанову Запорізького апеляційного суду від 31 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «ЗАПОРІЖГАЗ» про захист прав споживача, визнання незаконним рішення комісії, зобов`язання повернути сплачену суму коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним рішення комісії Публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖГАЗ» (далі - ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ»), оформлене протоколом від 14 березня 2018 року № 500 про затвердження акту про порушення від 27 лютого 2018 року, а саме щодо несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, та рішення про перерахунок об`ємів природного газу за період з 28 серпня 2017 року до 27 лютого 2018 року в сумі 76 273,98 грн; зобов`язати ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» повернути виплачену суму в розмірі 49 579,50 грн та стягнути на відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2020 року змінено рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2020 року, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постановою Верховного Суду від 07 квітня 2021 року скасовано постанову Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2020 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Направляючи справу но новий розгляд, Верховний Суд зазначив, що змінюючи мотиви відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив з того, що позивач не спростував факт пошкодження цілісності пломби заводу-виробника на лічильнику, що саме по собі є кваліфікуючою ознакою того, що лічильник експлуатується з порушенням законодавства.

Проте, судом не враховано, що сам по собі факт пошкодження пломби не є підтвердженням несанкціонованого відбору природного газу з газорозподільних систем (крадіжка газу).

Крім того, суд апеляційної інстанції не перевірив та не надав належної правової оцінки доводам позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що жодних пошкоджень лічильника при складанні акту про порушення виявлено не було, а такі були зафіксовані через 12 днів після його зняття, а також його доводам про те, що сторонам були надані копії актів про порушення, із суперечливою інформацією.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03 серпня 2021 року залучено до участі у справі правонаступника ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ» (далі - АТ «ОГС «ЗАПОРІЖГАЗ»).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 31 травня 2022 року скасовано рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2020 року, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано незаконним рішення комісії ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ», оформлене протоколом від 14 березня 2018 року № 500, про затвердження акту про порушення від 27 лютого 2018 року. В іншій частині позов залишено без задоволення.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 частково, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що факт несанкціонованого відбору природного газу з газорозподільних систем (крадіжка газу) спростовується висновком судової трасологічної експертизи, а отже, відсутні підстави для покладання на позивача відповідальності у виді нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу.

При цьому, суд апеляційної інстанції встановив відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу та зобов`язання відповідача повернути сплачені кошти.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

30 червня 2022 року АТ «ОГС «ЗАПОРІЖГАЗ» засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 31 травня 2022 року, у якій заявник просив скасувати оскаржуване судове рішення, залишити без змін рішення Орджонікідзевського районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2020 року.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

За правилом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року - 2 481, 00 грн.

Відповідно до змісту судових рішень предметом позову у цій справі є вимоги немайнового характеру про визнати незаконним рішення комісії ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ», оформлене протоколом від 14 березня 2018 року № 500 про затвердження акту про порушення від 27 лютого 2018 року, та вимоги майнового характеру про зобов`язати повернути виплачену суму у розмірі 49 579,50 грн та стягнути 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Отже, ціна позову у цій справі складає 69 579,50 грн (49 579,50 + 20 000,00), яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481, 00 грн х 250 = 620 250, 00 грн).

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Урахувавши, що ціна позову у цій справі за вимогами майнового характеру становить 69 579,50 грн та в частині немайнових вимог є справою незначної складності, і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, судове рішення, ухвалене у такій справі, не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 виклала правовий висновок про те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ЗАПРОРІЖГАЗ» на постанову Запорізького апеляційного суду від 31 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «ЗАПОРІЖГАЗ» про захист прав споживача, визнання незаконним рішення комісії, зобов`язання повернути сплачену суму коштів та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик А. С. Олійник В. В. Яремко