Провадження №2/523/4282/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"08" грудня 2022 р.Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 164 903,35 грн., в тому числі: основна сума боргу - 94 164,00 гривень, суму інфляційних витрат у розмірі 3 333,41 гривень, три відсотки річних внаслідок невиконання грошового зобов`язання у розмірі 549,50 грн., неустойку у розмірі 66 856,44 грн.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 14.11.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики №14/11/19-2, відповідно до якого ОСОБА_1 передав грошові кошти відповідачу ОСОБА_2 у розмірі 69 072,48 грн., що на день укладення договору складало 2 832,00 доларів США, а останній зобов`язався в строк до 14.02.2020 року повернути грошові кошти у гривні, що буде відповідати еквіваленту 2 832 доларів США за офіційним курсом валют, встановленому ПАТ «Приватбанк». 14.11.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали додаткову угоду до договору позики №14/11/19-2, відповідно до якої сторони домовилися про внесення змін до договору позики , а саме що ОСОБА_1 передав грошові кошти відповідачу ОСОБА_2 у розмірі 62 304,00 грн., що на день укладення договору складало 2 360 доларів США, а останній зобов`язався в строк до 14.02.2022 року повернути грошові кошти у гривні, що буде відповідати еквіваленту 2 360,00 доларів США за офіційним курсом валют, встановленому ПАТ «Приватбанк». Оскільки відповідач не повернув грошові кошти у встановлений договором строк та уникає виконання взятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність (а.с.35).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив (а.с.30,31,34), відзив на позов не надавав.

Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280-283 ЦПК України, про що не заперечував позивач та його представник.

Рішення ухвалено за відсутності учасників справи.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 14.11.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики №14/11/19-2, відповідно до якого ОСОБА_1 передав грошові кошти відповідачу ОСОБА_2 у розмірі 69 072,48 грн., що на день укладення договору складало 2 832,00 доларів США, а останній зобов`язався в строк до 14.02.2020 року повернути грошові кошти у гривні, що буде відповідати еквіваленту 2 832 доларів США за офіційним курсом валют, встановленому ПАТ «Приватбанк» (а.с.7-8).

14.11.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали додаткову угоду до договору позики №14/11/19-2, відповідно до якої сторони домовилися про внесення змін до договору позики , а саме що ОСОБА_1 передав грошові кошти відповідачу ОСОБА_2 у розмірі 62 304,00 грн., що на день укладення договору складало 2 360 доларів США, а останній зобов`язався в строк до 14.02.2022 року повернути грошові кошти у гривні, що буде відповідати еквіваленту 2 360,00 доларів США за офіційним курсом валют, встановленому ПАТ «Приватбанк». (а.с.9).

На підтвердження боргових зобов`язань, відповідач ОСОБА_2 написав розписку про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 62 304,00 грн., що на день укладення договору складало 2 360 доларів США, та зобов`язався в строк до 14.02.2022 року повернути грошові кошти у гривні, що буде відповідати еквіваленту 2 360,00 доларів США за офіційним курсом валют, встановленому ПАТ «Приватбанк» (а.с.10).

Станом на 02.09.2022 року, офіційний курс гривні щодо долару США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» складає 39,50 грн. (купівля), 39,90 грн. (продаж) (а.с.14).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума інфляційних витрат складає у розмірі 3 333,41 гривень, три відсотки річних внаслідок невиконання грошового зобов`язання у розмірі 549,50 грн., неустойка у розмірі 66 856,44 грн. (а.с.14-15).

Судом встановлено про те, що, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання позики, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України, передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі № 6-2311цс16, зазначено, що підставою застосування ст. 625 ЦК України є визначення грошового зобовязання саме в договорі, а не в рішенні суду, нарахування індексу інфляції на суму боргу поширюється лише на випадки простроченого грошового зобовязання, а не на випадки невиконання судового рішення.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 164 903,35 грн., в тому числі: основна сума боргу - 94 164,00 гривень, суму інфляційних витрат у розмірі 3 333,41 гривень, три відсотки річних внаслідок невиконання грошового зобов`язання у розмірі 549,50 грн., неустойку у розмірі 66 856,44 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 693,03 грн.

На підставі ст. 1047, 1048, 1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 95, 141, 263-265, 280-283, 353, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) суму боргу за договором позики у розмірі 164 903 (сто шістдесят чотири тисячі дев`ятсот три) грн. 35 коп., в тому числі: основна сума боргу - 94 164,00 гривень, суму інфляційних витрат у розмірі 3 333,41 гривень, три відсотки річних внаслідок невиконання грошового зобов`язання у розмірі 549,50 грн., неустойку у розмірі 66 856,44 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1 693,03 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Повне судове рішення складено 12.12.2022 року.

Суддя: