Справа №359/7813/18
Провадження №2/359/42/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Баток Н.Г.,

за участю представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовувала його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра ОСОБА_7 . Позивач є спадкоємцем другої черги за законом. В червні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до Бориспільської районної державної нотаріальної контори та дізналась про те, що 12 березня 2009 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким все своє майно вона заповіла позивачу, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частках. ОСОБА_3 посилалась на те, що ОСОБА_7 страждала на глибоку розумову відсталість та внаслідок цього стійкого психічного захворювання не була здатною усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Тому ОСОБА_3 просила суд визнати недійсним заповіт, складений 12 березня 2009 року ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_20. та зареєстрований за №152.

1.2. У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 підтримали позов та наполягали на його задоволенні.

1.3. Представник відповідачів ОСОБА_9 не визнав позов та заперечував проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилався на те, що в матеріалах цивільної справи відсутні допустимі та достовірні докази на підтвердження того, що ОСОБА_7 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними під час складення оспорюваного заповіту. Крім того, ОСОБА_3 пропустила трирічний строк позовної давності. Тому представник відповідачів ОСОБА_9 просив суд відмовити у задоволенні пред`явленого позову.

2. Інформація про рух цивільної справи.

а. підготовче провадження.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 вересня 2018 року (а.с.36 т.1) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_3 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 5 жовтня 2018 року (а.с.37-38 т.1) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.3. Ухвалами Бориспільського міськрайонного суду, занесеними до протоколу судового засідання від 30 липня 2019 року (а.с.146-147 т.1), у КНП Бориспільської районної ради «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» та КЗ Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» було витребувано копію медичної документації, заведеної відносно ОСОБА_7 .

2.4. Ухвалами Бориспільського міськрайонного суду, занесеними до протоколу судового засідання від 16 серпня 2019 року (а.с.178-180 т.1), у КНП Бориспільської районної ради «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» та КЗ Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» було повторно витребувано копію медичної документації, заведеної відносно ОСОБА_7 .

2.5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 21 жовтня 2019 року (а.с.196 т.1) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

б. розгляд цивільної справи по суті.

2.6. Ухвалами Бориспільського міськрайонного суду, занесеними до протоколу судового засідання від 5 січня 2021 року (а.с.63-64 т.2), у КНП Бориспільської районної ради та Бориспільської міської ради «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсив-ного лікування» та КЗ Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» було витребувано копію медичної документації, заведеної відносно ОСОБА_7 ; а у Бориспільської районної державної нотаріальної контори - копію спадкової справи №213/2018, заведеної після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2.7. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду, занесеною до протоколу судового засідання від 18 березня 2021 року (а.с.127 т.2), у КНП Бориспільської районної ради та Бориспільської міської ради «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсив-ного лікування» було витребувано інформацію про діагноз, з яким ОСОБА_7 перебувала на обліку в психіатричному кабінеті.

2.8. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 19 квітня 2021 року (а.с.175-177 т.2) було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, на час проведення якої провадження у цивільній справі було зупинено.

2.9. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 23 вересня 2022 року (а.с.191 т.2) провадження у цивільній справі було поновлено.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

3.1. 12 березня 2009 року ОСОБА_7 склала заповіт, посвідчений приватним нота-ріусом Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_20. та зареєстрований в реєстрі за №152. За цим заповітом (а.с.10 т.1, а.с.34-35 т.2) все своє майно ОСОБА_7 заповіла ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 в рівних частках.

3.2. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 5 березня 2018 року (а.с.79 т.2).

3.3. Спірні правовідносини є комплексними та регулюються одночасно:

- главою 16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» та главою 19 «Позовна давність» розділу V «Строки та терміни. Позовна давність» книги першої «Загальні положення» ЦК України;

- главою 84 «Загальні положення про спадкування», главою 85 «Спадкування за заповітом» та главою 87 «Здійснення права на спадкування» книги шостої «Спадкове право» ЦК України.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

а. норми матеріального права.

4.1. Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

4.2. Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

4.3. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

4.4. Згідно з ч.1 ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

4.5. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

4.6. Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

4.7. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який розпочинається з часу відкриття спадщини.

4.8. Згідно з ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

4.9. Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

4.10. Згідно з ч.1 ст.256, ч.1 ст.257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

4.11. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

б. норми процесуального права.

4.12. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

4.13. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України вказані дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

4.14. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

4.15. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

4.16. Згідно з ч.2 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

4.17. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

4.18. Згідно з ч.3 ст.89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

а. щодо підстав для задоволення позову.

5.1. Зі змісту погосподарської книги (а.с.18-23 т.1) та копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 14 листопада 1962 року (а.с.13 т.1) вбачається, що ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ця обставина свідчить про те, що позивач відноситься до спадкоємців другої черги за законом в розумінні ч.1 ст.1262 ЦК України. В матеріалах цивільної справи відсутні відомості про спадкоємців першої черги за законом. 4 березня 2018 року розпочався шестимісячний строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 . Перебіг цього строку підлягав закінченню лише 4 вересня 2018 року. ОСОБА_3 подала до Бориспільської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини ще 28 липня 2018 року (а.с.74 т.2). Ці обставини свідчать про те, що вона вчасно прийняла спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_11 , та є заінтересованою особою в розумінні ч.1 ст.225, ч.2 ст.1257 ЦК України, яка має право на оспорювання дійсності заповіту, складеного спадкодавицею.

5.2. Зі змісту листа головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №1988 від 6 грудня 2018 року (а.с.89 т.1) вбачається, що ОСОБА_7 перебувала на обліку у лікаря-психіатра. Їй був встановлений такий діагноз: розумова відсталість в ступені помірно вираженої дебільності. З копії медичної документації, заведеної відносно ОСОБА_7 (а.с.151-172 т.2), також вбачається, що їй був встановлений діагноз: олігофренія в ступені глибокої дебільності на межі з імбецильністю.

5.3. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що в 2008 році ОСОБА_7 могла лише посміхатись у відповідь. Вона не була спроможною давати відповіді на складні питання. Діалогу з нею, як такого, не було. ОСОБА_7 фактично не розмовляла та не могла навіть пригадати, який був день. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що ОСОБА_7 народилась недорозвиненою та була малоумною. Вона ніколи не навчалась у школі та була неконтактною. ОСОБА_7 не могла приготувати їжу та не могла обходити себе. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що ОСОБА_7 виглядала нещасною та неадекватно відповідала на запитання. Вона не віталась та не орієнтувалась в оточуючій її обстановці. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що ОСОБА_7 ніколи не відповідала йому на вітання. Вона вела себе неадекватно. Тому з нею неможливо було поговорити про щось.

5.4. Зі змісту висновку судово-психіатричного експерта №81-ц від 11 лютого 2022 року (а.с.186-190 т.2) вбачається, що ОСОБА_7 страждала на хронічний, стійкий психічний розлад - легку розумову відсталість у ступені вираженої дебільності. Ступінь виразності психічного розладу був таким, що на момент складення оспорюваного заповіту ОСОБА_7 не була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

5.5. Таким чином, в ході розгляду цивільної справи було здобуто достатню кількість різноманітних належних, допустимих та достовірних доказів (письмові докази, показання свідків та висновок експерта) на підтвердження недійсності оспорюваного заповіту на підставі ч.1 ст.225 та ч.2 ст.1257 ЦК України. Тому з метою відновлення права позивача на спадкування належить визнати недійсним заповіт, складений 12 березня 2009 року ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріаль-ного округу ОСОБА_20. та зареєстрований за №152.

б. оцінка показань свідків, заявлених відповідачами.

5.6. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що ОСОБА_7 спілкувалась з усіма та не демонструвала дивну поведінку. Свідку ОСОБА_16 навіть не було відомо про те, що спадкодавиця страждала на психічний розлад. Під час складення заповіту нотаріус питав у ОСОБА_7 про причини складення нею заповіту. Вона відповіла, що вжиття цього заходу було необхідним для запобігання виникнення спорів після її смерті. Спадкодавиця була контактною та відповідала на всі питання нотаріуса. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що ОСОБА_7 була нормальною людиною, яка впізнавала оточуючих. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що вона постійно спілкувалась з ОСОБА_7 . Вони обговорювали різноманітні новини та розмовляли про роботу. Спадкодавиця була нормальною та адекватною людиною. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показала, що ОСОБА_7 вела нормальний спосіб життя. Для того, щоб не було спорів після її смерті, вона вирішила скласти заповіт. Перед складенням заповіту ОСОБА_7 спілкувалась з нотаріусом. Їй був зрозумілий зміст заповіту, він відповідав волевиявленню спадкодавиці. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що перед посвідченням заповіту він спілкувався з ОСОБА_7 протягом 20 - 30 хвилин. Вона склала враження нормальної людини. Тому у свідка ОСОБА_20 не виникли сумніви відносно спроможності спадкодавиці усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_5 , допитана у судовому засіданні в якості свідка, показав, що ОСОБА_7 впізнавала оточуючих та орієнтувалась в обстановці. ОСОБА_4 , допитана у судовому засіданні в якості свідка, показала, що спадкодавиця ніколи серйозно не хворіла, вона зверталась до медичної амбулаторії виключно щодо тиску. ОСОБА_7 не страждала психічними захворюваннями та не перебувала на обліку у лікаря-психіатра. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показала, що спадкодавиця хворіла тільки гіпертонічною та ішемічною хворобами. Крім того, у неї не розгиналась одна з ніг. Однак ОСОБА_7 ніколи не демонструвала неадекватну поведінку. Вона не страждала на психічне захворювання та мала авторитет в селі. В будинку у неї завжди було чисто та прибрано. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показала, що ОСОБА_7 була дуже хорошою людиною. Вона ніколи не поводила себе неадекватно. ОСОБА_6 , допитана у судовому засіданні в якості свідка, показала, що вона неодноразово залишала своїх дітей разом з ОСОБА_7 . Спадкодавиця допомагала доглядати за ними. Вона поводила себе цілком адекватно.

5.7. Достовірність показань свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_6 спростовується копією листа головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №1988 від 6 грудня 2018 року (а.с.89 т.1) та медичною документацією, заведеною відносно ОСОБА_7 (а.с.151-172 т.2), зі змісту яких вбачається, що спадкодавиця страждала олігофренією в ступені глибокої дебільності на межі з імбецильністю; а також показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , які узгоджуються з висновком судово-психіатричного експерта №81-ц від 11 лютого 2022 року (а.с.186-190 т.2). Перевірка спроможності ОСОБА_7 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними потребувала спеціальних знань в галузі психіатрії. На підставі ч.2 ст.102 ЦПК України означені обставини можуть бути встановлені шляхом проведення судової психіатричної експертизи, а не показаннями свідків. Тому показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_6 не є допустимими та достатніми доказами в розумінні ч.2 ст.78 та ч.1 ст.80 ЦПК України для підтвердження спроможності спадкодавиці усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складення оспорюваного заповіту.

в. щодо дотримання строку позовної давності.

5.8. Зі змісту витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №52277200 від 14 червня 2018 року (а.с.11 т.1) та інформаційної довідки зі спадкового реєстру №52277168 від 14 червня 2018 року (а.с.89-92 т.2) вбачається, що про складення оспорюваного заповіту ОСОБА_3 дізналась лише 14 червня 2018 року. З того ж дня розпочався трирічний строк позовної давності для оспорювання дійсності вказаного правочину. Перебіг цього строку підлягав закінченню лише 14 червня 2021 року, тоді як зі штампу, розміщеному на титульному аркуші позову (а.с.1 т.1), вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом ще 28 вересня 2018 року, тобто задовго до закінчення строку позовної давності.

5.9. З огляду на це суд критично оцінює посилання представника відповідачів ОСОБА_9 на пропущення ОСОБА_3 трирічного строку позовної давності. Цей довід також не відповідає дійсності.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, складений 12 березня 2009 року ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_20 та зареєстрований в реєстрі за №152.

Повний текст рішення суду скласти 28 листопада 2022 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець