ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/610/22Головуючий по 1 інстанції
Справа № 703/4015/21 Категорія: 312000000 Прилуцький В.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Бородійчука В.Г., Карпенко О.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач КП «Смілакомунтеплоенерго»;

особа, яка подає апеляційну скаргу представник КП «Смілакомунтеплоенерго» - адвокат Лук`яненко Г.О.

розглянувши в м. Черкаси в порядку письмового провадженняапеляційну скаргу представника Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» - адвоката Лук`яненко Галини Олександрівни на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 лютого 2022 року, ухваленого під головуванням судді Прилуцького В.О. у залі Смілянського міськрайонного суду Черкаської області 01.02.2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» про здійснення перерахунку оплати за постачання теплової енергії, -

в с т а н о в и в :

08.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до КП «Смілакомунтеплоенерго» про захист прав споживачів щодо здійснення перерахунку оплати за постачання теплової енергії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 .

Особовий рахунок на оплату послуг із теплопостачання оформлений на ОСОБА_1 .

У квітні 2020 року ОСОБА_1 , як споживачу послуги із теплопостачання, ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» надіслано для оплати квитанцію, зі змісту якої вбачається, що за березень 2020 року ОСОБА_1 нараховано до оплати 2685 грн. 28 коп. При цьому, вартість теплової енергії відповідачем розраховано з огляду на вартість квадратного метра опалювальної площі, а не з огляду на кількість спожитої теплової енергії згідно показників теплового лічильника, що встановлений у багатоповерховому будинку.

Позивач звернувся до відповідача із заявою для з`ясування питання нарахування та з відповіді дізнався, що підставою для нарахування вартості теплової енергії в означеному вище порядку стало те, що будинковий лічильник у березні 2020 року не працював, а тому нарахування послуг було проведено по двом тарифам.

З метою вирішення питання чи дійсно тепловий лічильник не працював, ОСОБА_1 направив лічильник для повірки до компетентного органу та отримав свідоцтво, згідно до якого засіб вимірювальної техніки визнаний таким, що відповідає вимогам експлуатаційної документації.

Після отриманого висновку позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку вартості теплової енергії за березень 2020 року по квартирі АДРЕСА_2 шляхом визначення її з огляду на показники теплолічильника, а не вартості опалення квадратного метра, надавши їм копію свідоцтва про проведення повірки. Однак, на численні звернення позивача, ОСОБА_1 отримав лише відписки та ствердження відповідача про те, що тепловий лічильник був несправний, а тому нарахування позивачу було проведено відповідно до норм законодавства та перерахунку не підлягають.

ОСОБА_1 вважає, що нарахування вартості теплової енергії за березень 2020 року відповідачем мало б бути йому здійснено з огляду на показники будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі квартири АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати КП «Смілакомунтеплоенерго» здійснити перерахунок оплати за постачання теплової енергії за березень 2020 до квартири АДРЕСА_2 , визначивши її вартість згідно показників будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі квартири та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 до КП «Смілакомунтеплоенерго» про захист прав споживачів задоволено.

Зобов`язано Комунальне підприємство «Смілакомнтеплоенерго» здійснити перерахунок оплати за постачання теплової енергії за березнь 2020 року ОСОБА_1 , до квартири АДРЕСА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), визначивши її вартість згідно показників будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі вказаної квартири.

Стягнуто з КП «Смілакомунтеплоенерго», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати на правову допомогу в сумі 700 грн.

Стягнуто з КП «Смілакомунтеплоенерго», на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, КП «Смілакомунтеплоенерго» через свого представника адвоката Лук`яненко Г.О. оскаржує рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказується, що рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01.02.2022 року є незаконним, необґрунтованим та підлягає до скасування з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права,а саме: ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 5 ст. 3, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», п. 4 розділ І Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом МІНРЕПОН 22.11.2018 року № 315, п. 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630.

Представник КП «Смілакомунтеплоенерго» - адвокат Лук`яненко Г.О. посилається в апеляційній скарзі, що у зв`язку з сумнівами щодо належної роботи лічильника, 31.03.2020 року представником ОСББ «КРОК» Усенко Н.М. та представником КП «Смілакомунтеплоенерго» було складено спільний Акт про те, що лічильник теплової енергії, встановлений у будинку не працює,тому узгоджено з представником ОСББ спосіб оплати за надані послуги з теплопостачання - оплату здійснювати по квадратним метрам, але суд першої інстанції проігнорував таке спільне виявлення сторін.

Скаржник звертає увагу на те, що в даному випадку, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про справність лічильника, безпідставно не взявши до уваги (не мотивувавши причини відхилення) надані стороною відповідача спільні з представником споживачів акти про вихід з ладу теплового лічильника, надавши перевагу доказам, наданим позивачем, а саме: свідоцтву про повірку лічильника № 470/302 від 27.08.2020 року.

Проте, вказаний доказ доводить лише факт того, що тепловий лічильник Суперком-01431R031 № 03-47-1001 в серпні місяці 2020 рокупройшов повірку і не містить даних про належну роботу теплового лічильника у березні місяці 2020 року, а отже, не може вважатися достовірним та достатнім доказом у справі.

Посилаючись на вище викладене, представник КП «Смілакомунтеплоенерго» - адвокат Лук`яненко Г.О. просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 лютого 2022 року в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

13.05.2022 року на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу представника КП «Смілакомунтеплоенерго» - адвоката Лук`яненко Г.О. надійшов відзив від позивача ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів відзиву позивач вказує, що оскільки у процесі позапланової метрологічної повірки теплолічильника будь-яких невідповідностей його роботи технічній документації фахівцями ДП «Черкасистандартметрологія» встановлено не було, а будь-яких ремонтних робіт із цим лічильником не проводилось, тому він правильно здійснював нарахування кількості спожитої теплової енергії власниками квартир у будинку АДРЕСА_4 . Твердження скаржника про ніби то невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи не заслуговують на увагу з підстав того, що вони спростовуються мотивувальною частинного рішення суду першої інстанції.

У відзиві ОСОБА_1 звертає увагу на те, що відповідач всупереч своєму процесуальному обов`язку доказування не надав суду доказів правомірності нарахування вартості теплової енергії за березень 2020 року з призми нормативів споживання, а не показників теплолічильника, за умови, що лічильник тепла лишався незмінним і останній не ремонтувався.

Таким чином, у відзиві ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу КП «Смілакомунтеплоенерго» - залишити без задоволення, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 лютого 2022 року без змін.

31.05.2022 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшли додаткові письмові пояснення представника КП «Смілакомунтеплоенерго» - адвоката Лук`яненко Г.О.

Представник КП «Смілакомунтеплоенерго» - адвокат Лук`яненко Г.О. у додаткових поясненнях зазначає, що скаржник ніяким чином не порушував прав споживача ОСОБА_1 , здійснив нарахування оплати за надані послуги з теплопостачання за березень 2020 року у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для здійснення перерахунку відсутні.

Вважає, що датою встановлення факту виходу з ладу лічильника є 31.03.2020 року, а тому з 01.03.2020 року показники лічильника не повинні братися до уваги.

Представник КП «Смілакомунтеплоенерго» - адвокат Лук`яненко Г.О. в додаткових поясненнях просить задовольнити апеляційну скаргу на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 лютого 2022 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимоги апеляційної скарги позивача, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції про задоволення вимог позивача щодо здійснення перерахунку оплати за постачання теплової енергії, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог, встановивши, що відповідачем не надано суду доказів про несправність засобу обліку теплової енергії Суперком-01431R031 № 03-47-1001, який встановлений у будинку АДРЕСА_4 , а тому відсутні підстави для нарахування позивачу ОСОБА_1 оплати за послуги з теплопостачання за березень 2020 року з розрахунку на вартість квадратного метра опалювальної площі.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки в будинку, де знаходиться квартира позивача був встановлений засіб обліку теплової енергії, після повірки якого не було встановлено порушень у його роботі, то відповідач здійснив нарахування споживачу за теплову енергію за березень 2020 року з розрахунку за квадратний метр опалювальної площі, а не з огляду на кількість спожитої теплової енергії згідно показників теплового лічильника. Тому суд першої інстанції вважав, що наявні підстави для захисту порушеного права шляхом зобов?язання КП «Смілакомунтеплоенерго» здійснити перерахунок оплати за постачання теплової енергії за березнь 2020 року ОСОБА_1 , до квартири АДРЕСА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), визначивши її вартість згідно показників будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі вказаної квартири.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03 грудня 2021 року (а. с. 7-8).

Позивач є споживачем послуг з централізованого опалення за вказаною вище адресою, які надавалися ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» на підставі договору, про надання послуг централізованого опалення від 01 лютого 2018 року, який в силі ст. 633, 634 ЦК України є публічним договором та договором приєднання, який опубліковано в газеті «Сміла» № 9 (1101) від 28 лютого 2018 року (а. с. 31).

Із наявної в матеріалах справи квитанції за березень 2020 року вбачається, що ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» нарахувало ОСОБА_1 за послуги із теплопостачання 2685 грн. 28 коп. (а. с. 9).

Згідно даних листа ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» № 1307 від 05 серпня 2021 року вбачається, що у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_4 встановлено прилад обліку теплової енергії Суперком-01 431R031, який належить на праві власності власникам будівлі будинку (а. с. 19).

Відповідно даних копії акту від 31 березня 2020 року, підписаного представником КП «Смілакомунтеплоенерго» та представником ОСББ, при перевірці теплових лічильників за адресою АДРЕСА_5 і 4-10 встановлено, що лічильники не працюють.

Оплату до 28 лютого 2020 року провести по лічильнику, а з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року по квадратним метрам (а. с. 21).

06 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 з метою з`ясування причин здійснення відповідачем нарахування йому за березень 2020 року вартості послуги з теплопостачання з розрахунку вартості квадратного метра опалювальної площі, а не на підставі показників теплолічильника, звернувся із письмовою заявою до КП «Смілакомунтеплоенерго» (а. с.10).

Із відповіді КП «Смілакомунтеплоенерго» за № 1030 від 16 липня 2020 року вбачається, що підставою для нарахування вартості теплової енергії в означеному вище порядку стало те, що будинковий лічильник у березні 2020 року не працював, а тому нарахування послуг було проведено по двом тарифам: з розрахунку за спожиті Гкал згідно показників лічильника та з розрахунку за кв. м. опалювальної площі квартири.

Таким чином, підстави для перерахування за березень 2020 року вартості нарахованих послуг опалення в житловому будинку по АДРЕСА_6 відсутні, вказав відповідач (а. с. 11).

Позивачем ОСОБА_1 , з метою врегулювання спірного питання та з`ясування чи працював теплолічильник, чи ні, було вирішено направити його на повірку до компетентної установи. Після отримання свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки позивач, повторно 19 листопада 2020 року звернувся до ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» із заявою про перерахунок йому вартості нарахованих послуг за березень 2020 року, оскільки теплолічильник був справний та надав відповідно копію вказаного свідоцтва (а. с. 13-14).

Із копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 470/302 від 27 серпня 2020 року, виданого ДП «Черкасистандартметрологія», вбачається, що теплолічильник Суперком-01 431R031 №03-47-1001, за результатами повірки визнаний таким, що відповідає вимогам експлуатаційної документації (а. с.12).

ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» надало ОСОБА_1 на його заяву відповідь, що підстави для перерахунку за березень 2020 року відсутні та вказали, що підставою для такого нарахування є п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (а. с. 15).

Згідно актів зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергії за січень 2020 року від 28 січня 2020 року, за лютий 2020 року від 28 лютого 2020 року та за березень 2020 року від 31 березня 2020 року вбачається, що у січні 2020 року, лютому 2020 року та березні 2020 року було проведено зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергії по АДРЕСА_6 (а. с. 16-18).

Як вбачається із копії заяви голови ОСББ «КРОК» Усенко Н.М. від 12 серпня 2020 року вона просила у ТОВ Смілакомунтеплоенерго» дозвіл на розпломбування лічильника тепла, обґрунтовуючи необхідність тим, що він вийшов з ладу (а. с. 35).

Згідно акта виконаних робіт від 17 серпня 2020 року, підписаного представником ОСББ «Крок» Усенко Н.М. та представником ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» Костовим А.А., він складений про розпломбування теплового лічильника Суперком по вул. 40 років Перемоги та у графі «Особливі відмітки» вказано: «Для повірки теплового лічильника по поломці» (а.с. 36).

Із копії заяви голови ОСББ «КРОК» Усенко Н.М. від 21 жовтня 2020 року вбачається, що вона просить у ТОВ КП «Смілакомунтеплоенерго» опломбувати лічильник, який знаходиться по вул. 40 років Перемоги, 6 (а. с. 37).

Згідно даних копії акту виконаних робіт від 27 жовтня 2020 року, підписаного головою ОСББ «Крок» Усенко Н.М. та представником ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» Костовим А.А., вбачається, що акт складений про те, що було виконано опломбування теплового лічильника по вул. 40 років Перемоги, 6, в графі «Особливі відмітки» вказано після метрологічної повірки (а. с. 38).

Зобов?язальні відносини між сторонами врегульовані законодавством у сфері надання і споживання послуг з опалення, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та питної води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005 року № 630 з наступними змінами та доповненнями.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов?язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 21 та ч. ч. 5, 6 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» також передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку, та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об?єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п. 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.

Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці; з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період.

У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

Аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що за наявності засобу обліку теплової енергії оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу, за винятком випадку виявлення його несправності, що не підлягає усуненню.

Подібний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду від 29.04.2020 року у справі № 521/6670/18.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 року № 474 затверджено Порядок подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт.

Пунктами 7, 8 зазначеного Порядку передбачено, що виконавець не пізніше, ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем. Споживач забезпечує у зазначений в повідомленні строк доступ представника виконавця до засобу вимірювальної техніки.

Як вбачається з матеріалів справи представником КП «Смілатеплокомуненерго» до матеріалів справи не надано доказів направлення позивачу повідомлення про необхідність проведення повірки теплолічильника в зв`язку з виходом його із ладу.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки в будинку де знаходиться належна позивачу квартира був встановлений засіб обліку теплової енергії, єдиною підставою для переведення споживача на плату за полуги з огляду на вартість квадратного метра опалювальної площі, є виявлена несправність засобів обліку вимірювальної техніки - теплолічильника, що не підлягає усуненню. Такі нарахування здійснюються лише з моменту виявлення несправності засобів обліку теплової енергії.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що відповідно даних копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 470/302 від 27 серпня 2020 року, виданого ДП «Черкасистандартметрологія», - теплолічильник Суперком-01 431R031 №03-47-1001, за результатами повірки визнаний таким, що відповідає вимогам експлуатаційної документації (а. с.12).

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам. Пунктом 21 вказаної норми права передбачено, що позачергова повірка засобів вимірювальної техніки це повірка засобів вимірювальної техніки, що проводиться у таких випадках: за потреби заявника пересвідчитися у придатності засобів вимірювальної техніки до застосування; у разі пошкодження відбитка повірочного тавра, а якщо таке тавро не передбачено - у разі втрати свідоцтва про повірку.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що з досліджених копії заяви голови ОСББ «КРОК» Усенко Н.М. від 12 серпня 2020 року (а. с. 35), акта виконаних робіт від 17 серпня 2020 року, підписаного представником ОСББ «Крок» Усенко Н.М. та представником КП «Смілакомунтеплоенерго» Костовим А.А. (а. с.36), копії заяви голови ОСББ «КРОК» Усенко Н.М. від 21 жовтня 2020 року (а. с. 37), копії акту виконаних робіт від 27 жовтня 2020 року, підписаного головою ОСББ «Крок» Усенко Н.М. та представником КП «Смілакомунтеплоенерго» Костовим А.А. (а. с. 38) та з врахуванням вказаного вище положення Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» - ОСББ «КРОК» замовило проведення позачергової повірки теплолічильника Суперком, встановленого по АДРЕСА_6 , де розташована квартира позивача, з метою перевірки придатності засобу вимірювальної техніки.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі за текстом Правила) містять вичерпний перелік підстав, за наявності яких надавач відповідної послуги здійснює розрахунок плати за нормативами (нормами) споживання, а саме: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

Останнім абзацом п. 15 Правил № 630 визначено, що у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

Таким чином, з аналізу наведених вище положень Правил № 630 слід зробити висновок, що постачальник теплової енергії має здійснювати нарахування вартості, наданої ним послуги із теплопостачання, за обставин, що багатоквартирний будинок обладнаний будинковим теплолічильником, згідно з нормативами (нормами) споживання лише у випадку, коли несправності останнього не підлягають усуненню.

У такому випадку плата згідно з нормативами (нормами) споживання нараховується з моменту виявлення такої несправності.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідачем не надано суду доказів про несправність засобу обліку теплової енергії Суперком, який встановлений у будинку АДРЕСА_4 , а тому відсутні підстави для нарахування ОСОБА_1 оплати за послуги з теплопостачання за березень 2020 року з розрахунку на вартість квадратного метра опалювальної площі.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов?язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідачем не надано суду доказів про несправність засобу обліку теплової енергії Суперком, який встановлений у будинку АДРЕСА_4 , а тому відсутні підстави для нарахування ОСОБА_1 плати за послуги з теплопостачання за березень 2020 року з розрахунку на вартість квадратного метра опалювальної площі.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції достовірно встановлено, що оскільки в будинку де знаходиться квартира позивача був встановлений засіб обліку теплової енергії, після повірки якого не було встановлено порушень у його роботі, але відповідач здійснив нарахування споживачу за теплову енергію за березень 2020 року з розрахунку за квадратний метер опалювальної площі, а не з огляду на кількість спожитої теплової енергії згідно показників теплового лічильника, то суд знаходить підстави для захисту порушеного права шляхом зобов?язання Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» здійснити перерахунок оплати за постачання теплової енергії за березнь 2020 року ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), визначивши її вартість згідно показників будинкового засобу облку теплової енергії пропорційно опалювальній площі вказаної квартри.

Вказані висновки ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів апеляційного суду оцінюються критично, оскільки є безпідставними та необґрунтованими, і не містять жодних доказів та посилань щодо порушення норм процесуального права судом першої інстанції під час розгляду позовної заяви, неправильного застосування норм матеріального права, оскільки такі скаржником не наведені у скарзі, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного рішення суду першої інстанції, яким задоволено позовні вимоги позивача.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов?язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов?язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов?язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні, тому апеляційна скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню колегією суддів апеляційного суду.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним, тому не підлягає скасуванню, оскільки ухвалене з дотриманням норм процесуального законодавства, правильним застосовуванням норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати перерозподілу не підлягають, оскільки рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не змінювалось, тому судові витрати залишаються такими, як вирішено судом першої інстанції.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід віднести за рахунок скаржника, оскільки з інших учасників судового процесу судові витрати не стягуються, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено та рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» - адвоката Лук`яненко Галини Олександрівни - залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» про здійснення перерахунку оплати за постачання теплової енергії,

- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 10.06. 2022 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

О.В. Карпенко