Справа № 404/9297/21
Провадження №2/405/137/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2022 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Дризі Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №404/9297/21 за позовом акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 03-1-Ф від 17 червня 2008 року у вигляді 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання згідно рішення суду, яка (заборгованість) станом на 07 жовтня 2021 року складає 1619,19 доларів США. В обґрунтування позову зазначив, що 17 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АТ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 03-1-Ф, за умовами якого (кредитного договору) Банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит в сумі 36 000 доларів США на строк з 17 червня 2008 року по 16 червня 2038 року, або по день, визначений в п.3.3.11 цього Договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 14,3 % річних. В зв`язку з порушенням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором в 2009 році Банк звернувся до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителів. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2009 року (справа №2-1387/09) було вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору № 03-1-Ф від 17 червня 2008 року в розмірі 37 192,70 доларів США та 306,77 грн., а також судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення справи в сумі 30 грн. На виконання вказаного рішення суду Банком були тримані виконавчі листи, які неодноразово подавалися до відповідних відділів державної виконавчої служби, з метою його примусового виконання, однак поверталися без повного виконання. Крім того, вказав, що 02.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Чумаком В.М., в черговий раз було відкрито виконавче провадження № 67332514 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1387/09, виданого 02.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості в розмірі 37 192,70 доларів США та 306,77 грн., а також судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення справи в розмірі 30 грн. Однак заборгованість відповідача по рішенню суду залишається до цього часу непогашеною і станом на 07.10.2021 року складає 17 990,89 доларів США. Зазначив, що невиконання відповідачем рішення суду протягом 12-ти років порушує майнові права та інтереси АБ «Укргазбанк», оскільки завдає значних збитків, що полягають у матеріальних втратах від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та безпідставному користуванні Боржником грошовими коштами Банку. Крім того, в п.6.4 Кредитного договору сторони погодили строк дії договору з моменту набрання ним юридичної сили по 16 червня 2038 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними з будь яких причин. Вказав, що з ухваленням рішення суду про стягнення боргу у 2009 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилися та триває до цього часу, на підставі чого ПАТ АБ «Укргазбанк» має право на отримання компенсації, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України, за весь час прострочення грошового зобов`язання, в межах 3-річного строку позовної давності. Згідно з розрахунком заборгованості за період з 08.10.2018 року по 07.10.2021 року заборгованість відповідача у вигляді 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання складає 1619,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 07.10.2021 року становить 42 666 грн. 14 коп.

З огляду на зазначене вище, позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 03-1-Ф від 17 червня 2008 року у вигляді 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання згідно рішення суду, яка (заборгованість) станом на 07 жовтня 2021 року складає 1619,19 доларів США., а також понесені судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 2 270 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 січня 2022 року зазначену цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Ленінського районного суду м. Кіровограда на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання учасників справи, про що учасників справи було повідомлено судом в порядку ст. 128 ЦПК України, та направлено відповідні документи, при цьому, клопотань про проведення судового розгляду справи в судовому засіданні з викликом учасників справи до суду від останніх не надходило, а так само від відповідача, якою 17.10.2022 року отримане судове повідомлення, не надходило будь-яких заяв, клопотань чи заперечень на позов.

Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, оцінивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що в задоволенні позову позивачу слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, враховуючи норми ч. 3 ст. 13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підставу позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Підставу позову складають зазначення фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин.

При цьому, з наданих позивачем письмових доказів, судом встановлено, що 17 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 03-1-Ф, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит в сумі 36 000 доларів США на строк з 17 червня 2008 року по 16 червня 2038 року, або по день, визначений в п.1.6 та/або п.3.3.11 цього Договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 14,3 % річних.

Відповідно до п.1.5 зазначеного Договору кредит надається на придбання житлової нерухомості: однокімнатної квартири, житловою площею 17,9 кв.м., загальною площею 30,62 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Крім того, встановлено, що 17 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було укладено договір поруки №03-1-Ф, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору №03-1-Ф від 17 червня 2008 року, укладеному кредитором з позичальником, згідно з яким позичальнику надається кредит у розмірі 36 000 доларів США на строк з 17.06.2008 року по 16.06.2038 року, зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 14,3% з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами кредитного договору.

Відповідно до п.1.2 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору.

Окрім того, 17 червня 2008 року ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, згідно якого дійсний договір забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, які випливають з кредитного договору № 03-1-Ф від 17 червня 2008 року, за умовами якого іпотекодавець зобов`язаний іпотекодержателю не пізніше 16.06.2038 року повернути кредит у розмірі 36 000 доларів США, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14,3 % річних та штрафні санкції у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цими договорами.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2009 року (справа №2-1387/09), яке набрало законної сили 26.06.2009 року, задоволено позовні вимоги ВАТ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ВАТ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору № 03-1-Ф від 17 червня 2008 року в розмірі 37192,70 доларів США та 306,77 грн. Звернуто стягнення на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

За правилами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тим самим, зазначене заочне рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2009 року набрало законної сили та відповідно до вимог ст.18 ЦПК України є обов`язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України.

Судом також встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження (ВП №67332514) приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Чумака В.М. від 02.11.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1387/09, виданого 02.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ВАТ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору № 03-1-Ф від 17 червня 2008 року в розмірі 37192,70 доларів США та 306,77 грн.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом, позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» як на підстави позовних вимог зазначив, що рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.06.2009 року боржником ОСОБА_1 виконано частково, та заборгованість останньої за рішенням суду до цього часу залишається непогашеною і станом на 07.10.2021 року складає 17 990,89 доларів США., тим самим, ухвалене судом рішення про задоволення позовних вимог кредитора, виконання якого боржником не здійснено, не припиняє правовідносин сторін договору, а так само не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання в порядку ч.2 ст.625 ЦК України 3% відсотків річних від простроченої суми.

З огляду на зазначене та посилаючись на положення ч.2 ст.625 ЦК України, позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 03-1-Ф від 17 червня 2008 року у вигляді 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання згідно рішення суду, яка (заборгованість) станом на 07 жовтня 2021 року складає 1619,19 доларів США., надавши до позовної заяви в якості доказів на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, розрахунок заборгованості за кредитним договором № 03-1-Ф від 17 червня 2008 року, за період з 08.10.2018 року по 07.10.2021 року (включно), за яким сума заборгованості за кредитом і процентах складає 17 990,89 доларів США, заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) складає 1619,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (по курсу 26,3503) становить 42 666 грн. 14 коп.

При цьому, судом відзначається наступне.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондується обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що нараховані на суму боргу три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові та стягнутими заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2009 року, яке набрало законної сили, тим самим вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь 3% річних, - не суперечать закону.

Поряд з цим, відповідно до положень ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування(ч. ч. 1, 2, 4 ст.77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Суд зауважує, що при розгляді справи суд виходить лише з заявлених позовних вимог, з обґрунтувань, викладених у позовній заяві, і з наданих учасниками справи доказів, що відповідає принципу диспозитивності цивільного процесу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства, зокрема, передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Тим самим, доведення факту невиконання відповідачем судового рішення, яке набрало законної сили, про стягнення заборгованості, її (заборгованості) розмір, та складові заборгованості (тіло кредиту, проценти та ін.), деталізований розрахунок 3% відсотків річних та порядок їх нарахування, - є обов`язком позивача, і саме позивач повинен довести суду обґрунтованість заявлених ним позовних вимог.

Поряд з цим, суд зауважує, що за заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.06.2009 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ВАТ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору № 03-1-Ф від 17 червня 2008 року в розмірі 37192,70 доларів США та 306,77 грн. Звернуто стягнення на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

З наданого позивачем розрахунку 3% річних, встановлено, що сума заборгованості по кредиту і процентах станом на 08.10.2018 року становила 17 990,89 доларів США, при цьому, доказів часткового виконання рішення суду позивачем не надано.

З постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 02.11.2021 року, вбачається, що відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1387/09, виданого 02.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ВАТ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору № 03-1-Ф від 17 червня 2008 року в розмірі 37192,70 доларів США та 306,77 грн., тобто, без врахування часткового виконання рішення суду.

Окрім того, суд зауважує, що позивачем нарахування 3% річних проведено з загальної суми 17 990,89 доларів США, яка, в свою чергу за розрахунком складається з заборгованості по кредиту та заборгованості по процентах, поряд з цим, 3% річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, та, разом з тим, враховуючи, що позивачем в розрахунку не зазначено окремо залишок основного боргу (за тілом кредиту), та окремо залишок заборгованості за процентами, суд не має об`єктивної можливості встановити зазначені обставини.

Більш того, позивачем не надано належних доказів на обґрунтування позовних вимог, за якими позивач вказав, що на виконання рішення суду Банком були отримані виконавчі листи, які неодноразово подавалися до відповідних відділів державної виконавчої служби, з метою його примусового виконання, однак поверталися без повного виконання, у зв`язку з чим, через дванадцять років після винесення заочного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2009 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Чумаком В.М. черговий раз 02.11.2021 року, було відкрито виконавче провадження.

Окремо судом зауважується, що принцип змагальності, як один із основоположних принципів цивільного процесу, забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони, та, одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності, який знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд, в свою чергу, тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування у даній справі доказів за ініціативою суду.

Крім того, суд вважає, що обізнаність відповідача про наявність в провадженні суду цивільної справи, в якій останній є відповідачем, до якого пред`явлено позов, та не подання будь яких заперечень щодо пред`явлених позивачем вимог, - не є безумовною підставою для їх (позовних вимог) задоволення.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 03-1-Ф від 17.06.2008 року у вигляді 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання, згідно рішення суду, яка станом на 07.10.2021 року складає 1619 доларів США 19 центів, з підстав їх недоведеності.

Відповідно до ст.141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що в задоволенні позову позивачу було відмовлено, судом не вбачається підстав для стягнення з відповідача сплаченого позивачем при пред`явленні позову до суду судового збору в розмірі 2 270 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 10, 12, 13, 76, 77-81, 141, 263-265, 353 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 03-1-Ф від 17.06.2008 року у вигляді 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання, згідно рішення суду, яка станом на 07.10.2021 року складає 1619 доларів США 19 центів, - залишити без задоволення.

Судові витрати по справі, понесені позивачем, - залишити по фактично понесеним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова