ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/40/22 Номер провадження 22-ц/814/1276/22Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.

Суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Філоненко О.В.,

представника позивача - адвоката Слуцького О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання недійсними транзакцій, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохала:

- визнати недійсними транзакції RRN: 8 від 27.04.2021 року (08:44:45 год.) на суму 25 000 грн. 00 коп., RRN: 0 від 27.04.2021 року (08:45:25 год.) на суму 7 000 грн. 00 коп., які здійснювалися з її кредитної картки № НОМЕР_1 , IBAN: НОМЕР_2 , що видана (діє) на підставі угоди від 11.10.2013 року № SAMDN4114;

- зобов`язати АТ КБ "ПриватБанк" відновити залишок коштів на вказаному картковому рахунку до того стану, у якому він перебував перед виконанням спірних транзакцій;

- зобов`язати АТ КБ "ПриватБанк" скасувати нараховані пеню, штрафні санкції, проценти за користування кредитом, які утворились внаслідок спірних транзакцій, за всіма банківськими рахунками в АТ КБ "ПриватБанк", що відкриті на її ім`я;

- стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на її користь 1 531 грн. 34 коп., що були списані з її картки для виплат № НОМЕР_3 ;

- стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на її користь 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що є клієнтом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» та 11.10.2013 між нею та банком було укладено угоду № SAMDN4114, згідно з якою їй було видано кредитну карту № НОМЕР_1 (Універсальна), на яку Банком встановлено кредитний ліміт.

27.04.2021 року о 08 год. 19 хв. на її номер мобільного телефону НОМЕР_4 відбувся телефонний дзвінок з номеру НОМЕР_5 , під час якого особа жіночим голосом представилась працівником АТ КБ «Приватбанк» та повідомила про необхідність авторизації її банківської картки, назвала її номер та запропонувала ввійти до системи Приват-24. Після цієї розмови, не вчинивши ніяких дій у системі Приват-24, не назвавши номеру свої банківської картки, пароля та інших банківських ідентифікаційних даних, позивачка відключилась від з`єднання. Одразу ж перевіривши стан свого рахунку, виявила, що з її кредитної картки списані кошти нібито «за розваги» двома сумами: 25 000 грн. та 7 000 грн., а всього 32 000 грн. 00 коп.

Цього ж дня, 27.04.2021, вона відразу повідомила про події на гарячу лінію АТ КБ "Приватбанк" на номер 3700 (заявки № 1501269 та № 1501270 на повернення коштів були прийняті Банком) (а.с. 21-21)

Також, цього ж дня, 27.04.2021, вона подала письмову заяву до АТ КБ «ПриватБанк», якою повідомила про викладені обставини, просила не нараховувати відсотки та провести службове розслідування, адже особа, яка телефонувала їй, представилася працівником банку та знала її дані. (а.с. 12).

Цього ж числа за даним фактом було подано заяву до правоохоронних органів, на підставі якої було відкрито кримінальне провадження № 0000124 (а.с 13-14)

Позивачем зазначено, що у ході досудового розслідування слідчими ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області отримано витяг телефонних дзвінків від ПАТ «ВФ Україна» за телефонними дзвінками за 27.04.2021 з номеру телефону НОМЕР_6 (з якого позивачці поступив дзвінок), відповідно до якого вбачається, що телефонний дзвінок 27.04.2021 року о 08 год. 19 хв. на її номер дійсно здійснювався з номеру НОМЕР_6 , (ІМЕІ) телефону: НОМЕР_7 , що знаходився за адресою: м. Київ, вул. Північно Сирецька, 1-3.

Даний, факт, як вважає позивач, очевидно підтверджує, що кошти, які знаходилися на її кредитній картці, вибули з її володіння без її волевиявлення.

Але банк, зі свого боку, не вчинив жодних дій для повернення коштів, блокування списання коштів, проведення службового розслідування, навпаки почав нараховувати відсотки на заборгованість, самовільно без її згоди спасав кошти на погашення заборгованості з її пенсійної картки, відкритої в АТ КБ «ПриватБанк», а саме: 27.05.2021 року - 823,58 грн., 05.10.2021 - 687,76 грн., а також 20 грн.; Банк постійно надсилав їй повідомлення про необхідність погашення заборгованості та розклеював повідомлення про звернення стягнення на її нерухомість вразі непогашення боргу.

Позивач вказувала, що бездіяльність відповідача, яка полягає у невжитті будь-яких належних та достатніх заходів для вирішення спірного питання та захисту її порушених прав, як клієнта банку, його систематичні вимоги про погашення заборгованості, які супроводжувалися цинізмом, та самовільне списання коштів з її пенсійної картки, на яку надходить пенсія інваліда 2-ої групи, спричинили її неабиякі душевні страждання, які негативно відобразилися на її здоров`ї.

Будучи у безпорадному стані, вона була позбавлена будь-якої підтримки та розуміння від банку, який повинен був вжити заходів при її зверненні щодо відновлення порушених прав, впала у відчай, адже відповідач розпочав нарахування відсотків та списання коштів з пенсії, якої ледве вистачає на лікування. Враховуючи стан здоров`я, протиправність дій відповідача та їх тривалість, позивач оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано недійсними транзакції RRN: 8 від 27.04.2021 року (08:44:45 год.) на суму 25 000 грн. 00 коп., RRN: 0 від 27.04.2021 року (08:45:25 год.) на суму 7 000 грн. 00 коп., які здійснювалися з картки ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , ІВАN: НОМЕР_8 , що видана (діє) на підставі угоди від 11.10.2013 року № SAMDN4114;

- зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів ОСОБА_1 на картковому рахунку: карта № НОМЕР_1 , ІВАN: НОМЕР_8 , що видана (діє) на підставі угоди від 11.10.2013 року № SAMDN4114, до того стану, у якому він перебував перед виконанням транзакцій RRN: 8 та RRN: 0, тобто станом на 08 год. 43 хв. 27.04.2021 року;

- стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 1 531,34 грн., що були списані з її картки № НОМЕР_3 .

- стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

- в іншій частині позовних вимог (щодо зобов`язання Банку скасувати нараховані пеню, штрафні санкції, проценти за користування кредитом) - відмовлено;

- стягнуто з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 1 531,34 грн., що були списані з її картки для виплат № НОМЕР_3 ;

- стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 3 026,82 грн.

короткого змісту вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» прохав скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог; в іншій частині - залишити без змін.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі заявник вказував, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи та надав невірної оцінки доказам, а саме квитанціям терміналів іншого банку (а.с. 8-9), невірно застосував норми матеріального права.

Не врахував, що обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком , паролів, ПІН-кодів, СVV-кодів покладається на користувача картки.

Так, вказував, що позивач дійсно є клієнтом ПриватБанк тривалий час, отримала та користувалась кредитною картою № НОМЕР_1 , ІВАN: НОМЕР_8 зі встановленим кредитним лімітом.

Спірні операції на суми 25 000 грн. та 7 000 грн. були проведені 27.04.2021 через платіжну систему, що не належить АТ КБ «ПриватБанк», а саме за допомогою стороннього сервісу (Apple Pay), після розмови ОСОБА_1 з її власного фінансового телефону із невідомою особою, що тривала протягом 27 хвили, а саме з 08:19 хв. по 08:46 хв. 20 сек., і саме в цей проміжок часу (08:44:45 та 08:45:25) були коректно проведені спірні операції, здійснення яких можливо було лише після вдалої ідентифікації електронного платіжного засобу та користувача ОСОБА_1 з використанням всіх необхідних реквізитів платіжної картки: номер картки, строк дії картки, СVV2 код платіжного засобу.

АТ КБ «ПриватБанк» не володіє даними про строк дії картки, СVV2 код платіжного засобу, пароль входу в Приват-24 клієнтів Банку, а тому доводи позивача про розголошення банком даної інформації стороннім особам є безпідставними.

Вчинення спірних фінансових транзакцій на картковому рахунку позивача було б неможливе без розголошення або втрати користувачем інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, таких як строк дії картки, СVV2 код платіжного засобу,3D-secure код, що надходить на номер телефона власника і відомий тільки йому.

З наданих позивачем копій квитанцій про спірні транзакції (а.с. 8-9) вбачається, що рахунок отримувача відкрито не в АТ КБ «ПриватБанк», спірні транзакції були здійсненні за допомогою стороннього сервісу «Apple Pay», керувати якими в електронній платіжній системі АТ КБ «ПриватБанк», не має можливості.

До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операції та відповідальність несе користувач (п.6-10 розділу ІV Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» та п. 14.16 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Також, скаржник вказував про безпідставне стягнення судом першої інстанції з Банку 1 531,34 грн., як списані Банком з пенсійної картки позивача, так як позивач не надала належних доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема виписки по рахунку, а скріншоти з екрану мобільного телефону не можуть вважатися належними та допустимими доказами.

узагальнених доводів і заперечень інших учасників справи

24.05.2022, в межах строку, встановленого судом, від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого остання прохала апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. Прохала стягнути документально підтверджені судові витрати.

Вказувала, що встановлення кредитного ліміту є фінансовою операцією та вона не здійснювала волевиявлення на збільшення кредитного ліміту, а відповідач не надав доказів її обізнаності із Умовами та правилами надання банківських послуг.

Банк не здійснював їй контрольного дзвінка, або інших повідомлень для уточнення здійснення спірних транзакцій, проведення яких вона не ініціювала, а тому її вина відсутня. Банк не виконав свого обов`язку щодо належного зберігання та захисту банківської інформації щодо неї, як клієнта.

Тривалість її телефонної розмови не може свідчити, що вона розголошувала банківську інформацію щодо себе; їй розповідали про умови та акції та про мобільний додаток «Приват-24», що обумовлює тривалість дзвінка.

Відповідачем не доведено, що вчинення нею дій чи бездіяльності, які сприяли втраті чи незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати спірні платіжні операції.

Щодо списання Банком коштів на погашення заборгованості, яка виникла, з її пенсійного рахунку, зазначала, що скріншоти екрану мобільного додатку «Приват-24» є належними доказами списання коштів, оскільки на них є відомості про ліцензію банка.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом установлено, що 11.10.2013 між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № SAMDN4114, на підставі якого позивачу було відкрито картковий рахунок IBAN: НОМЕР_10 та видано кредитну картку «Універсальна голд» № НОМЕР_1 .

27.04.2021 року о 08 год. 19 хв. позивач ОСОБА_1 відповіла на дзвінок на номер її номер мобільного телефону НОМЕР_4 , здійснений з номеру НОМЕР_5 (який перебував за адресою: м. Київ, вул. Північно Сирецька, 1-3).

Як вказала у позовній заяві позивач, під час телефонної розмови особа з жіночим голосом, яка представилася представилась працівником АТ КБ «Приватбанк», повідомила про необхідність авторизації її картки, назвала номер її картки та запропонувала ввійти до системи «Приват-24». Після цієї розмови, яка тривала 1632 сек., не вчинивши ніяких дій у системі «Приват-24», не назвавши номеру картки, пароля та інших банківських ідентифікаційних даних, позивач відключилась від з`єднання, а після того, перевіривши стан свого банківського рахунку НОМЕР_10 , виявила, що з нього зняті кошти у загальній сумі 32 000 грн. двома електронними платежами: 25 000 грн. та 7 000 грн.

Суд першої інстанції встановив, що наявні у справі документи об`єктивно підтверджують, що по картковому рахунку позивача 27.04.2021 року о 08 год. 44 хв. 45 сек. була проведена операція з розрахунку за розваги на суму 25 000 грн. та о 08 год. 45 хв. 25 сек. - 7 000 грн., назва точки розрахунку карткою - XBILL*ZMONEY AP, адреса точки розрахунку карткою - RIZKA STR, 8A, KYIV, UA.

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» № IBFTJ7IMVEMB74VH від 11.12.2021 року, виданої ОСОБА_1 , станом на 11.12.2021 року по рахунку - картка НОМЕР_1 , ІВАN: НОМЕР_10 , угода № SAMDN4114 від 11.10.2013 року, тип рахунку - картка Універсальна Голд, сума залишку у валютному еквіваленті (UAH) - 37 952,17 грн.

При цьому, судом першої інстанції прийнято до уваги, що ОСОБА_1 27.04.2021 року, в час здійснення цих транзакцій у місті Києві, фактично перебувала у місті Полтаві.

ОСОБА_1 цього ж дня повідомила на гарячу лінію банку, а також письмово звернулася до АТ КБ «Приватбанк», а її представником було подано ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої було порушено кримінальне провадження № 0000124 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги про визнання спірних транзакцій недійсними та зобов`язання банку відновити залишок коштів на картковому рахунку позивача до того стану, у якому він перебував перед виконання спірних транзакцій, виходив з того, що відповідачем не доведено вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, недоведено вини позивача в порушенні правил використання банківських платіжних карток чи системи віддаленого банківського обслуговування «Приват24», а позивач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила Банк про цей факт, та враховуючи порушене кримінальне провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами позивача, - дійшов висновку, що з рахунку позивача відбулося несанкціоноване списання коштів.

Стягуючи з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача кошти у сумі 1 531,34 грн., місцевий суд виходив з того, що вказані кошти були безпідставно автоматично списані банком з пенсійної картки позивачки на погашення заборгованості, що утворилась через спірні транзакції.

З урахуванням цього, суд вважав доведеним факт переживань позивача, що негативно відобразилися на її фізичному стані здоров`я, та з урахуванням конкретних обставин справи, характеру наслідків визнав належною компенсацією завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

В частині позовних вимог про зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» скасувати нараховані пеню, штрафні санкції, проценти за користування кредитом, які утворились внаслідок спірних транзакцій за всіма банківськими рахунками позивача, відкритими в АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції відмовив за недоведеністю належними доказами їх нарахування.

За вимогами апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» рішення суду першої інстанції переглядається в межах задоволених позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши зібрані у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з п. 1.2 "Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці", затверджених Постановою Правління Національного банку України № 267 від 14.07.2006 року, банки зобов`язані забезпечувати зберігання та захист інформації, яка містить банківську таємницю, з метою недопущення її незаконного розкриття.

Статтею 60 Закону України "Про банк і банківську діяльність" банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України.

До спірних правовідносин, серед іншого, підлягає застосуванню Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі в редакції від 01.07.2021, що діяла станом на момент проведення спірних транзакцій (27.04.2021)).

Також, до спірних правовідносин підлягає застосуванню норми ПОЛОЖЕННЯ про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджене Постановою Правління Національного банку України 05.11.2014 № 705 (в редакції від 10.12.2019, що діяла станом на момент проведення спірних транзакцій (27.04.2021)), норми якого поширюються на платіжні організації, учасників платіжних систем, які є суб`єктами відносин, що виникають під час здійснення операцій, ініційованих із використанням електронних платіжних засобів цих платіжних систем та користувачів електронних платіжних засобів (далі - користувач).

Згідно з п. 1.27 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Пунктами 9.1, 9.2 ст. 9 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ в Україні може здійснюватися за допомогою внутрішньодержавних та міжнародних платіжних систем; платіжна система (крім внутрішньобанківської платіжної системи) діє відповідно до правил, установлених платіжною організацією відповідної платіжної системи. Внутрішньобанківська платіжна система діє відповідно до внутрішніх документів банку.

Пунктом 9.2.1 ст. 9 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що правила платіжної системи мають установлювати організаційну структуру платіжної системи, умови участі, порядок вступу та виходу із системи, управління ризиками, порядок ініціювання та здійснення переказу і взаєморозрахунків за цим переказом у системі, порядок вирішення спорів учасників між собою та між учасниками і користувачами, систему захисту інформації, порядок проведення реконсиляції.

Згідно з пунктом 11 розділу І Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, Банки, які здійснюють свою діяльність на території України, мають право на свій розсуд укладати договори з платіжними організаціями платіжних систем та/або отримувати ліцензію/дозвіл на діяльність з емісії електронних платіжних засобів та еквайрингу чи на діяльність виключно з емісії або еквайрингу.

Згідно з п. 22.13 22.13 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» процедура ініціювання переказу у платіжній системі визначається правилами відповідної платіжної системи.

Пунктом 9.4 ст. 9 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки, які уклали договори з платіжними організаціями платіжних систем, зобов`язані надавати користувачам незалежно від їх місцезнаходження/місця проживання однаковий доступ до отримання послуг банку з переказу та отримання інформаційних послуг із використанням електронних платіжних засобів, забезпечивши таку можливість у всіх відокремлених підрозділах банку, в яких здійснюється обслуговування рахунків користувачів. Аналогічне положення міститься у пункті 12 розділу І Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням.

Пунктом 1.43 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» учасник/член платіжної системи (далі - учасник платіжної системи) - юридична особа, що на підставі договору з платіжною організацією платіжної системи надає послуги користувачам платіжної системи щодо проведення переказу коштів за допомогою цієї системи та відповідно до законодавства України має право надавати такі послуги.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 10-11), спірні транзакції відбулись через платіжну систему Apple Pay, яка не є внутрішньобанківською платіжною системою АТ КБ «ПриватБанк».

Таку систему оплати можуть використовувати і клієнти ПриватБанку, підключивши свою картку до такої платіжної системи на своєму мобільному пристрої (мобільному телефоні iPhone), додавши карту ПриватБанк до свого мобільного телефону у розділі налаштувань Wallet (цифровий гаманець)) (таке налаштування також може бути здійснене за власним волевиявленням клієнта у додатку Приват24 у розділі налаштування картки).

Однак, у будь-якому разі, таке налаштування клієнт здійснює з власної ініціативи (за власною волею), що обов`язково потребує від нього введення всіх необхідних реквізитів платіжної картки: номер картки, строк дії картки, СVV2 код.

Саме на користувача кредитної картки покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком, паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення.

Як вбачається зі скріншотів спірних платежів у Приват-24, призначенням спірних платежів зазначено - Розваги: XBILL*zMONEY AP, KYIV (а.с. 10-11), тип оплати: Apple Pay.

Тобто, спірні платежі відбулись за допомогою платіжної системи Apple Pay, до якої позивачем була підключена її платіжна картка ПриватБанку «Універсальна Голд» № НОМЕР_1 .

При цьому, рахунок отримувача коштів за спірними транзакціями було відкрито не в АТ КБ «ПриватБанк», а в іншому Банку, термінал проведення обох спірних транзакцій зазначено: #E0104681, що є терміналом іншого Банку; код авторизації за платежем на суму 25 000 зазначено - 151152, а на суму 7 000 грн. - 717153, що вбачається з копій чеків іншого Банку (а.с. 8-9).

Інформація щодо платіжних систем, учасником яких є АТ КБ «ПриватБанк», розміщена на офіційному сайті ПриватБанк, до якої не входить платіжна система Apple Pay.

ПриватБанк не є учасником платіжної системи Apple Pay, а тому правила ініціювання та здійснення переказів (оплат) через Apple Pay ПриватБанком не встановлюються, у тому числі, надіслання клієнту кодів авторизації для підтвердження платежів.

А тому, посилання позивача на порушення АТ КБ «ПриватБанк» свого обов`язку щодо надіслання їй підтверджуючого повідомлення для надання згоди на проведення спірних операцій є безпідставним.

Навідміну від платіжних систем Visa та Mastercard, з якими ПриватБанк співпрацює, тобто є учасником таких платіжних систем, у правилах таких платіжних системах оплати передбачено надіслання 3-D Secure-коду для підтвердження клієнтом онлайн-платежів, що дозволяє торгівельним точкам та банкам додатково переконатися, що платіж здійснює саме держатель карти, щоб захистити клієнтів від шахрайських дій.

Згідно з пунктами 5 та 6 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

За встановленими у даній справі фактичними обставинами, спірні транзакції відбулись до моменту повідомлення позивачем Банку про спірні платіжні операцій, як на такі, що нею не виконувались, а не після повідомлення Банку; факт втрати електронного платіжного засобу відсутній.

Згідно із пунктом 9 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, електронний платіжний засіб, за допомогою якого можна ініціювати переказ з рахунку користувача, має дозволяти ідентифікувати користувача. Ідентифікація користувача може здійснюватися за реквізитами електронного платіжного засобу, нанесеними на нього в графічному та електронному вигляді.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, вбачається, що спірні платіжні операції були здійснені через платіжну систему Apple Pay, до якої була підключена картка позивачки, тобто електронний платіжний засіб було використано з електронною ідентифікацією самого електронного платіжного засобу (платіжної картки) через введення всіх реквізитів картки та підключення карти до платіжної системи Apple Pay. Без проведення користувачем дій по ідентифікації платіжної при підключенні до платіжної системи Apple Pay (тобто введення ідентифікуючих карткових даних) проведення спірних операції було б неможливе.

Оскільки спірні операції є безготівковими (електронними), акцентування судом першої інстанції про місце розташування позивача та отримувача коштів за спірними транзакціями у різних містах України не має юридичного значення та не спростовує вищевикладених висновків.

Як встановлено судом вище, у чеках іншого Банку щодо спірних транзакцій (а.с. 8-9) зазначений код авторизації за платежем на суму 25 000 зазначено - 151152, та на суму 7 000 грн. - 717153.

Позивач посилалась на те, що 27.04.2021 року о 08 год. 19 хв. на її номер мобільного телефону НОМЕР_4 відбувся телефонний дзвінок з номеру НОМЕР_5 , під час якого вона не повідомляла номеру свої банківської картки, пароля та інших банківських ідентифікаційних даних, відключилась від з`єднання, а після цього виявила, що з її кредитної картки списані кошти.

Як вбачається із наданої позивачем роздруківки телефонних дзвінків (а.с. 18), дійсно 27.04.2021 на мобільний телефон позивачки дійсно був здійснений дзвінок з номеру мобільного телефону НОМЕР_5 , який тривав 27 хвилин, а саме з 08:19 хв. по 08:46 хв. 20 сек., та саме в цей проміжок часу (08:44:45 та 08:45:25) були вдало проведені спірні операції.

Жодних доказів на підтвердження своїх доводів про те, що під час цієї розмови вона не повідомляла кодів авторизації за платежем на суму 25 000 грн. та 7 000 грн. (що зазначені у вищевказаних чеках) позивачем не надано; також, не доведено, що на її фінансовий телефон не надходили жодні смс-повідомлення із кодами авторизації для підтвердження спірних транзакцій іншого Банку. Зазначена роздруківка телефонних дзвінків не може вважатися таким доказом.

Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження помилковості спірних переказів, та доказів, що безспірно свідчать, що вони не були ініційовані позивачем.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що платіжна система Apple Pay, через яку було здійснено спірні платіжні операції, вимагає введення всіх реквізитів картки її держателем для можливості перерахування коштів, а без повідомлення цих даних переказ був би неможливим.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що спірний платіж не міг відбутися без розголошення позивачем ідентифікуючих карткових даних, є обґрунтованими.

Отже, суд першої інстанції, повно та всебічно не дослідив зібрані у справі докази, не надав їм належної правової оцінки, та не встановив обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до передчасного висновку про задоволення позову в цій частині.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти лише такі рішення, де аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постанови Верховного Суду, на які посилався позивач у позовній заяві та у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, № 6-71цс15 від 13.05.2015, № 311/634/18-ц від 02.09.2020, № 691/699/16-ц від 20.06.2018, № 725/314/15-ц від 28.02.2018, та інші, а також суд першої інстанції, не є аналогічними за фактично встановленими обставинами з даною справою. У даній справі електронний переказ коштів відбувся через платіжну систему Apple Pay з електронною ідентифікацією позивачем власного електронного платіжного засобу в цій системі шляхом введення даних номеру картки, СVV-коду та строку дії картки у мобільному телефоні Apple (додав карту у розділі Wallet) або за власною волею підключив картку до платіжної системи Apple Pay через Приват-24, що не покладає на ПриватБанк жодної відповідальності. Зворотнього позивачем не доведено. Саме на позивача покладається тягар доведення, що електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, що не суперечить правовим висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові від 21.04.2021 у справі № 751/6050/18, щодо розподілу між сторонами тягаря доведення у такій категорії справ.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу щодо безпідставного збільшення банком кредитного ліміту не входять в предмету доказування у даній справі, оскільки законність дій банку по збільшенню кредитного ліміту та не узгодження між сторонами Умов кредитування щодо права Банка в односторонньому порядку збільшувати кредитний ліміт не є предметом позову у даній справі.

Щодо стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 1 531,34 грн., що були автоматично списані Банком з картки позивача для виплат № НОМЕР_3 , апеляційний суд погоджується із доводами скаржника, що позивач не надав належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження таких списань з рахунку позивачки, куди надходять цільові кошти (пенсія), зокрема, довідку банку, що такий рахунок відкритий на ім`я позивачки, або виписку по рахунку, з якої б вбачався рух вказаних грошових коштів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, а апеляційна скарга підлягає задоволенню в повному обсязі, а також, враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подачу позову до суду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», витрати, понесені відповідачем у вигляді судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 4 540,23 грн. (а.с. 95) підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2022 року в частині задоволених позовних вимог - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання транзакцій недійсними, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судові витрати понесені АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 4 540,23 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 червня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді

Т.В. Одринська

О.О. Панченко