Провадження № 2/521/481/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання Філімончук М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про виділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 15.11.2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду, від 12.03.2020 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись вищевказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду, від 10.02.2021 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси, від 15.11.2018 року, та постанову Одеського апеляційного суду, від 12.03.2020 року, скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Після надходження матеріалів справи до Малиновського районного суду м. Одеси, розгляд справи здійснювався головуючим суддею Тополевою Ю.В.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 15.03.2022 року, задоволено самовідвід судді Тополевої Ю.В., справу передано для подальшого визначення головуючого по справі.

Протоколом автоматизованого розподілу справу розподілено судді Мирончук Н.В..

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 15.03.2022 року, суддею Мирончук Н.В. справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання (а. с. 63-64 т.3).

Позовні вимоги обгрунтовані наступними обставинами.

У справі №2-7579/08 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси, від 08 грудня 2008 року, з домоволодіння АДРЕСА_1 , виділено в натурі частину житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності та визнано за ними в рівних частках право власності на житловий будинок, загальною площею 152,1 кв.м, житловою площею 80,3 кв.м, підсобною площею 71,8 кв.м, що складається із: - 1-й поверх: 2-1 коридор - 9,6 кв.м; 2-1а жила кімната - 10,5 кв.м; 2-2 кухня - 9,5 кв.м; 2-3 санвузол - 6,5 кв м; 2-4 котельна - 1,3 кв.м; 2-5 жила кімната - 12,3 кв.м; 2-6 кухня - 10,3 кв.м; 2-6а санвузол - 2,3 кв.м; 2-7 коридор - 3,9 кв.м; 2-8 веранда - 5,6 кв.м; 2-9 коридор - 3,4 кв.м. Всього по 1 поверху: загальна площа - 75,2 кв.м, житлова площа - 22,8 кв.м, підсобна площа - 52,4 кв.м.

-2-й поверх: 2-10 коридор - 2,5 кв.м; 2-11 жила кімната - 20,7 кв.м; 2-12 веранда - 14,4 кв.м; 2-13 жила кімната - 11,0 кв.м; 2-14 коридор - 0,9 кв.м; 2-15 туалет - 1,1 кв.м; 2-16 жила кімната - 11,3 кв.м; 2-17 житлова кімната - 14,5 кв.м; 2-18 коридор - 0,5 кв.м.

Всього по 2 поверху: загальна площа - 76,9 кв.м, житлова площа - 57,5 кв.м, підсобна площа - 19,4 кв.м, розташованого на земельній ділянці площею 158 кв.м за фактичним користуванням, та присвоєно окрему поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Як вказав позивач, згідно договору дарування, від 02 вересня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білик В. В., зареєстрованого в реєстрі за №1890, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подарували, а ОСОБА_1 прийняв в дар 9/50 (дев`ять п`ятдесятих) частин будинку під АДРЕСА_2 , яка в цілому складається з житлового будинку, зазначеного в схематичному плані під літерою: «Б1», житловою площею - 80,3 кв.м., загальною площею - 152,1 кв.м., огорожі № № 5, 6, 7, розташованих на земельній ділянці площею - 158 кв.м.

Також, позивач вказав, що відповідно до технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1 , від 23 травня 2013 року вказаний будинок, зазначений під літ. «Б1» та має загальну площу 152,1 кв.м, житлову - 80,3 кв.м, підсобну - 71,8 кв.м, складається з двох поверхів:

-загальна площа по першому поверху складає 75,3 кв.м, житлова - 22,8 кв.м, підсобна - 52,3 кв.м.;

-по другому поверху: загальна площа складає 76,8 кв.м, житлова - 57,5 кв.м, підсобна - 19,3 кв. м.

Позивач стверджує, що між сторонами не досягнуто згоди щодо поділу домоволодіння та земельної ділянки, а тому, з урахуванням уточнень, просив суд: припинити право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_2 та поділити його в натурі між співвласниками; виділити ОСОБА_1 в натурі у власність 9/50 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , а саме частину жилого будинку першого поверху літ. «Б», прибудову літ. «б»: 2-5 - площу житлових кімнат 12,3 кв.м, 2-6 - кухні 10,3 кв.м, 2-6а - санвузлу площею 2,3 кв.м, 2-9 - коридор площею 1,9 кв.м, загальною площею 26,8 кв.м, огорожі №№ 5, 6, 7, розташованих на земельній ділянці площею 158 кв.м.; виділити співвласникам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в натурі у сумісну власність 41/50 частину житлового будинку АДРЕСА_2 ; встановити порядок користування земельною ділянкою площею 158 кв.м. за другим варіантом експертного висновку № 5389/17-1431 від 27 червня 2017 року; скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2015 року, а саме: зняти арешт, накладений на будинок АДРЕСА_2 .

Позивач до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі (а. с. 106, т. 3).

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином (а. с. 107, т. 3). Будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи, а також відзиву на позову від неї не надійшло.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси, від 08.12.2008р. по справі № 2-7579/08 з домоволодіння АДРЕСА_1 , виділено в натурі частину житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, визнавши за ними в рівних частках право власності на житловий будинок, загальною площею 152,1 кв. м, житловою площею 80,3 кв. м., підсобною площею 71,8 кв. м., що складається з: 1-й поверх: 2-1 коридор 9,6 кв. м.; 2-1а жила кімната 10,5 кв. м.; 2-2 кухня 9,5 кв. м.; 2-3 санвузол 6,5 кв. м.; 2-4 котельна 1,3 кв. м.; 2-5 жила кімната 12,3 кв. м.; 2-6 кухня 10,3 кв. м.; 2-6а санвузол 2,3 кв. м.; 2-7 коридор 3,9 кв. м.; 2-8 веранда 5,6 кв. м.; 2-9 коридор 3,4 кв. м. Всього по 1 поверху: жила площа 22,8 кв. м., підсобна площа 52,4 кв. м., загальна площа 75,2 кв. м. 2-й поверх: 2-10 коридор 2,5 кв. м.; 2-11 жила кімната 20,7 кв. м.; 2-12 веранда 14,4 кв. м.; 2-13 жила кімната 11,0 кв. м.; 2-14 коридор 0,9 кв. м.; 2-15 туалет 1,1 кв. м.; 2-16 жила кімната 11,3 кв. м.; 2-17 жила кімната 14,5 кв. м.; 2-18 коридор 0,5 кв. м. Всього по 2 поверху: жила площа 57,5 кв. м., підсобна площа 19,4 кв. м., загальна площа 76,9 кв. м., розташованого на земельній ділянці площею 158,0 кв. м. за фактичним користуванням, та присвоєно окрему поштову адресу: АДРЕСА_2 (т.1, а.с. 44).

Відповідно до ст. ст. 319, 328 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно договору дарування, від 02.09.2009р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білик В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1890, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подарували, а ОСОБА_1 прийняв в дар 9/50 частин будинку АДРЕСА_2 , що в цілому складається з житлового будинку, зазначеного на схематичному плані під літ. «Б1», житловою площею 80,3 кв.м., загальною площею 152,1 кв.м., огорожі № 5,6,7, розташованих на земельній ділянці площею 158 кв.м. (т. 1, а.с. 6)

Відповідно ст. ст. 358, 364, 383 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Співвласник має право на виділу натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Уразі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і немає права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно до ст. 88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки-вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Відповідно до технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_2 , від 23.05.2013р., вказаний будинок під літ. «Б1» має загальну площу 152,1кв.м., житлову 80,3кв.м., підсобну 71,8кв.м. та складається з двох поверхів: загальна площа по першому поверху складає 75,3кв.м., житлова 22,8кв.м., підсобна 52,3кв.м.; по другому поверсі: загальна площа складає 76,8кв.м., житлова 57,5кв.м. та підсобна -19,3кв.м. (т. 1, а. с. 8-10)

Позивачем надано копію технічного звіту, виготовленого ГАП ПП «Ретроград» в 2013р., згідно якому встановлено, що при обстеженні житлового будинку літ. «Б» технічний стан основних несучих конструкцій добрий, об`ємно-планувальні рішення жилого будинку в цілому відповідають вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Жилі будівлі»; житловий будинок обладнаний інженерними сітками, електропостачанням, водопостачанням, міською каналізацією та газопостачанням. Розглянуту частину житлового будинку літ. «Б», яка належить ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , розташована на земельній ділянці 0,0158 га можливо виділити як окремий об`єкт нерухомого майна (т. 1, а. с. 11-13).

Згідно довідки з адресного реєстру міста Одеси, від 24.04.2013р. №348965/1 зарезервовано наступну адресу об`єкта нерухомого майна домоволодіння АДРЕСА_1 . (т. 1, а. с. 13)

Листом КП «БТІ» Одеської міської ради від 14.06.2013 р. позивача повідомлено, що провести поділ об`єкту на дві самостійні одиниці у домоволодінні АДРЕСА_2 немає можливості (т. 1, а. с. 42).

Листом ГАП ПП «Ретроград» від 20.03.2014р. на запит ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо дійсності технічного звіту про можливість поділу обєкта нерухомого майна домоволодіння АДРЕСА_2 на окремі об`єкти, який розроблено на замовлення ОСОБА_1 , повідомлено, що проектній організації ПП «Ретроград» пакет документів був наданий не в повному обсязі (відсутні довідка КП «БТІ» Одеської міської ради про можливість розділу на дві самостійні одиниці) та без погодження з власником домоволодіння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які ОСОБА_1 зобов`язався надати, у зв`язку з чим вважають недійсними висновки в технічному звіті та неможливим розподіл об`єкта нерухомого майна домоволодіння АДРЕСА_2 на окремі об`єкти. (т.1, а. с. 41).

Згідно листа КП «Право», від 21.07.2014 р. анульовано довідку Адресного реєстру міста Одеси, від 24.04.2013р. № 348965/1 (т.1 а.с.40).

В матеріалах справи наявний технічний звіт ТОВ «Геодезична компанія» 2016р. з кадастрової зйомки земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 з каталогами координат та відомостями щодо зазначеної земельної ділянки (т. 1, а. с. 85-109).

Також, в матеріалах справи є неповна копія технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_2 від 18.08.2011р., в якому зазначено, що житловий будинок під літ. «Б1» має 2 поверхи. (т.1, а. с. 115-117).

Листом ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 22.06.2016р. повідомлено, що інформація щодо технічної документації зі складання правовстановлюючих документів на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 відсутня (т. 1, а. с. 142-143).

Листом КП «БТІ» Одеської міської ради, від 12.07.2016р., суду надані ксерокопії правовстановлюючого документу на 41/50 частину (залишок від одиниці) будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку, станом на 31.12.2012р., зареєстровано за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ксерокопії оцінюючих актів. (т. 1, а. с. 160-168).

Позивачем надано копію технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_2 , виготовленого КП «БТІ» Одеської міської ради 23.06.2016р., з якого вбачається, що будинок під літ. «Б1» має загальну площу 151,7 кв.м., житлову 80,3 кв.м., підсобну 71,4 кв.м. та складається з двох поверхів: загальна площа по першому поверху складає 75,3 кв.м., житлова 22,8 кв.м., підсобна 52,5 кв.м.; по другому поверху: загальна площа складає 76,4 кв.м., житлова 57,5 кв.м. та підсобна -18,9 кв.м. (т.1, а. с. 169-172).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 26.10.2016 р. у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення якої були поставлені питання: - визначити можливі варіанти виділу в натурі 9/50 частин будинку АДРЕСА_2 ; - визначити можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою площею 0,0158кв.м. за адресою АДРЕСА_2 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 182-183).

Згідно висновку Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 5389/17- 1431 від 27 червня 2017 року, складеного на виконання ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2016 року для виділу 9/50 частин домоволодіння, належної ОСОБА_1 , у самостійний об`єкт нерухомості, необхідно на першій стадії виконати розділ домоволодіння і земельної ділянки, згідно діючих нормативно-технічних норм і правил, узгодити переобладнання з компетентними органами для можливості автономної експлуатації часток домоволодіння (якщо такі необхідно виконати), що виділяються (а. с. 203 215, т. 1).

На розгляд суду запропоновано наступний варіант поділу домоволодіння АДРЕСА_1 , що відображає фактичний порядок користування домоволодінням, який склався між співвласниками на теперішній час.

Згідно запропонованого експертом варіанту поділу домоволодіння АДРЕСА_1 , співвласнику ОСОБА_1 з ідеальною часткою 9/50 пропонується виділити частину житлового будинку літ. «Б», прибудову літ. «б»: 1-й поверх: 2-5 - житлова кімната площею 12,3 кв м, 2-6 - кухня площею 10,3 кв.м, 2-6а - санвузол площею 2,3 кв.м, 2-9 коридор площею 1,9 кв.м.

Разом загальна площа складає 26,8 кв.м, житлова - 12,3 кв.м. (а. с. 208, т. 1).

Співвласникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з ідеальною часткою 41/50 пропонується виділити: частину житлового будинку літ. «А», прибудову літ. «А1»: у житловому будинку літ. «Б1» з прибудовою літ. «62» з підвалом:

1-й поверх: 2-1 - коридор площею 9,6 кв.м, 2-1а - житлова кімната площею 10,5 кв.м, 2-2 - кухня площею 9,5 кв.м, 2-3 - санвузол площею 6,5 кв.м, 2-4 - котельня площею 1,3 кв.м, 2-7 - коридор площею 3,9 кв.м, 2-8 - веранда площею 5,6 кв.м, 2-9а - сходи площею 1,6 кв.м.

2-й поверх: 2-10 - коридор площею 2,5 кв.м, 2-11 - житлова кімната площею 20,7 кв.м, 2- 12 - веранда площею 7,4 кв.м, 2-13 - житлова кімната площею 11,0 кв.м, 2-15 - санвузол площею 1,9 кв.м, 2-16 - житлова кімната площею 11,3 кв.м, 2-17 - житлова кімната площею 14,5 кв.м, 2-18 - коридор площею 0,5 кв.м, 2-19 - туалет площею 1,4 кв.м, 2-20 - коридор площею 5,2 кв.м.

Разом загальна площа складає 124,9 кв. м, житлова - 68,0 кв.м.(а. с. 208, т. 1).

Також, експертом у висновку №5389/17-1431, від 27 червня 2017 року, запропоновано два можливих варіанти користування земельною ділянкою, розташованою при домоволодінні АДРЕСА_1 .

Як вже було зазначено судом, положеннями ч. 1 ст. 364 ЦК України, передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Отже за змістом частини першої статті 364 ЦК України, виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Враховуючи, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. При цьому враховується технічна можливість переобладнання будинку в відокремлені частини із самостійним виходом (ізольовані квартири), які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Отже, при вирішенні спору суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності усталеного порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками та визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України, від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16; у постанові Великої Палати Верховного Суду, від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) та у постанові Верховного Суду, від 04 березня 2020 року у справі № 734/2499/16-ц (провадження № 61-14837св19).

В ході судового розгляду справи, судом встановлено, що між сторонами фактично вже склався та існує порядок користування спільним домоволодінням, при цьому у користуванні ОСОБА_1 знаходиться частина першого поверху будинку з окремим входом, житловою кімнатою, кухнею, санвузлом та коридором, а у користуванні відповідачів інші приміщення першого поверху будинку (у тому числі окремі кухня та санвузол), всі приміщення другого поверху та підвал.

Також, на територію двору (земельної ділянки) будинку АДРЕСА_2 забезпечено два окремі входи.

Експертом пропонується встановити порядок користування земельною ділянкою площею 158 кв. м. за другим варіантом експертного висновку № 5389/17-1431, від 27 червня 2017 року, тобто таким, який між сторонами фактично вже склався та існує на час розгляду справи, а саме: встановити наступний порядок користування спірною земельною ділянкою:

-співвласнику ОСОБА_1 з часткою 9/50 виділити в користування Земельну ділянку, площею 9 м2 з приляганням до фасадної і правої зовнішніх меж земельної ділянки. Вхід на виділену ділянку лишити існуючий в фасадній межі ділянки зі сторони АДРЕСА_2 через металеву хвіртку.

-співвласникам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з часткою 41/50 виділити в користування земельну ділянку, площею 50 м2, з приляганням до фасадної і лівої зовнішніх меж ділянки.

Вхід на виділену ділянку лишити існуючий в фасадній межі ділянки зі сторони АДРЕСА_2 через металеві ворота.

У загальне користування співвласників ОСОБА_1 Цуркан ОСОБА_4 і ОСОБА_3 виділити земельну ділянку, площею 98 м2 з приляганням до правої, лівої і задньої зовнішніх меж ділянки, на якій розташований двоповерховий житловий будинок (а.с. 207-208 т.1).

Стосовно позиції сторони відповідача, щодо визнання недопустимим доказом у справі висновку експерта №5389/17-1431, від 27 червня 2017 року, то суд вважає за можливе зазначити наступне.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції та направляючи дану цивільну справу на новий розгляд, ВС у постанові, від 10.02.2021 року, посилаючись на ч. 1 ст. 113 ЦПК України, зазначив, що суди попередніх інстанцій фактично не вирішили спору між сторонами, який триває з 2015 року, належним чином не мотивували відхилення доказів, наданих позивачем та дійшлми передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Також Верховним судом вказано, що судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту для того, щоб встановити чи наявна можливість виділу частки ОСОБА_1 в натурі зі спільного домоволодіння.

Беручи до уваги позицію Верховного Суду, суд зазначає наступне.

Після касаційного розгляду справи матеріали надійшли на адресу Малиновського районного суду м. Одеси 04.03.2021 року.

Протоколом автоматизованого розподілу справу було розподілено судді Тополевій Ю.В. (а. с. 188, т. 2), та ухвалою суду, від 18.03.2021 року, прийнято справу до провадження і призначено підготовче судове засідання (а. с. 189, т. 2).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є визначення обставин справи, які підлягають встановленню та зібрання відповідних доказів.

Проте, з цього часу (18.03.2021 року) та до постановлення судом ухвали про закриття підготовчого провадження 04.11.2021 року, відповідачем, на спростування наданого позивачем Висновку експерта №5389/17-1431, від 27 червня 2017 року, не було заявлено клопотання, про призначення додаткової чи повторної експертизи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 15.03.2022 року, було задоволено самовідвід головуючого судді Тополевої Ю.В. (а. с. 57 59, т. 3).

Протоколом автоматизованого розподілу справ зазначену цивільну справу розподілено судді Мирончук Н.В.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 23.03.2022 року, було прийнято до провадження судді Мирончук Н.В. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, та з метою повного та всебічного розгляду справи судом було призначено підготовче судове засідання у справі (а. с. 63 64, т. 3).

Проте, з цього часу та до постановлення судом ухвали про закриття підготовчого провадження 17.08.2022 року, відповідачем, так і не було заявлено клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи, на спростування Висновку експерта №5389/17-1431, від 27 червня 2017 року, яка була призначена за ухвалою суду.

За вказаний період часу, відповідачем ОСОБА_2 , лише подавались до суду заяви: про виготовлення йому копії запису (а.с.53 т. 3), про перенесення засідання у зв`язку з воєним станом (а.с.54 т. 3), про те, як суду повинен розпочати розгляд справи (а.с.69 т. 3), про перенесення чергового засідання у зв`язку з воєним станом (а.с.78 т. 3), про ознайомлення з матеріалами справи та виготовлення ксерокопій (а.с.100 т. 3), про те, щоб суд «відхилив» «технічний паспорт» та «висновок» експертизи, від 27.06.2017, «як недопустимий та недостовірний доказ» (а.с.103-105 т.3), про розгляд справи за його відсутності (а.с.106 т.3).

Інший відповідач по справі, ОСОБА_3 в судові засідання не прибувала, заяв до суду не надавала.

Згідно до ч. ч. 1 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Правовий аналіз зазначених норм процесуального законодавства свідчить про те, що суд не має права збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначена справа не відноситься до таких винятків, а тому призначати експертизу за власною ініціативою суд не вправі.

Верховний Суд у своїй постанові, від 23.10.2019 року (справа № 917/1307/18), визначив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції.

Так, Верховний Суд зазначив, що «цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17».

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи відповідача щодо недопустимості у якості доказу Висновку експерта №5389/17-1431, від 27 червня 2017 року, не заявляючи при цьому клопотання про призначення повторної чи додаткової експертизи, маючи на це право та можливість, не заслуговують на увагу.

Сторона відповідачів розпорядилися своїми процесуальними правами на власний розсуд, а тому суд здійснює розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

З метою вирішення спору, а саме: питання наявності технічної можливості виділу частки ОСОБА_1 в натурі із спільного домоволодіння має ключове значення при розгляді справи, у зв`язку з чим було призначено будівельно-технічна експертиза.

Експерт Одеського НДІСЕ ОСОБА_5 у своєму висновку № 5389/17-1431 від 27 червня 2017 року вказав про наявність технічної можливості виділу частки ОСОБА_1 із домоволодіння, що перебуває у спільній власності сторін та визначив можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою на якій розташовано будинок відповідно до часток сторін у праві власності на будинок.

У відповідності до ч. 2 ст. 239 ЦПК України, для роз`яснення і доповнення висновку експерту можуть бути поставлені питання.

При вирішенні питання по суті, суд заслухав в судовому засіданні експерта, якому було доручено проведення експертизи та надає оцінку поясненням експерта Одеського НДІСЕ Ярован В.М., наданих в судовому засіданні 04.10.2022 року, в яких експерт визнав, що висновок у дослідницькій частині дійсно містить певні технічні описки, які, однак не впливають на правильність його заключної частини. Крім того, експерт надав також пояснення щодо причин зміни загальної площі житлового будинку у технічному паспорті із 152,1 кв.м, замість 151,7 кв.м вказавши, що це відбулось у зв`язку із округленням площ приміщень під час їх обміру.

Таким чином, у суду є достатньо підстав вважати, що висновок експерта №5389/17-1431 від 27 червня 2017 року встановлює наявну технічну можливість виділу належної частки ОСОБА_1 в натурі зі спільного домоволодіння, враховуючи, що облаштування ОСОБА_1 вигрібної ями за межами земельної ділянки по АДРЕСА_2 за наявності передбачених законом підстав, може бути предметом реагування відповідних контролюючих органів, але це не впливає на розгляд даної цивільної справи.

В свою чергу суд звертає увагу, що відомостей про технічну неможливість облаштування ОСОБА_1 іншого способу відведення стоків із частини домоволодіння, яку він просить виділити собі в натурі, матеріали справи не містять.

За таких обставин суд фактично вирішуючи спір між сторонами, який триває із 2015 року, повно та всебічно з`ясувавши обставин справи, що мають істотне значення, заслухавши пояснення експерта Одеського НДІСЕ Ярован В.М., надані в судовому засіданні 04 жовтня 2022 року, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Крім того, відповідно до ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси ,від 18 грудня 2015 року у вигляді арешту на будинок АДРЕСА_2 .

Також, відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Судові витрати, а саме: витрати на проведення будівельно-технічної експертизи, які поніс ОСОБА_1 складають 5284,80 грн (а. с. 189, т. 1).

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, який було сплачено позивачем у всіх судових інстанціях складає у загальному 8585,29 грн (а. с. 18, 51, т. 1; а. с. 70, 164, т. 2).

Таким чином, з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку підлягає стягненню 5284,80 грн - витрати на проведення будівельно-технічної експертизи, 8585,29 грн - сплачений судовий збір, а у загальному розмірі 13870,09 грн.

Керуючись ст. ст. 319, 328, 358, 364, 383 ЦК України, ст. 88 ЗК України, ст. ст. 76-81,83, 89, 95, 110, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_2 та поділити його в натурі між співвласниками.

Виділити ОСОБА_1 в натурі у власність 9/50 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , а саме частину жилого будинку першого поверху літ. «Б», прибудову літ. «б»: 2-5 - площу житлових кімнат 12,3 кв.м, 2-6 - кухні 10,3 кв.м, 2-6а - санвузлу площею 2,3 кв.м, 2-9 - коридор площею 1,9 кв.м, а всього загальною площею 26,8 кв.м, огорожі №№ 5, 6, 7, розташованих на земельній ділянці площею 158 кв.м.

Виділити співвласникам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в натурі у сумісну власність 41/50 частини житлового будинку АДРЕСА_2 .

Встановити порядок користування земельною ділянкою площею 158 кв. м. за другим варіантом експертного висновку № 5389/17-1431, від 27 червня 2017 року, а саме: встановити порядок користування земельною ділянкою наступним чином:

-співвласнику ОСОБА_1 , з часткою 9/50 виділити в користування Земельну ділянку, площею 9 м2 з приляганням до фасадної і правої зовнішніх меж земельної ділянки. Вхід на виділену ділянку лишити існуючий в фасадній межі ділянки зі сторони АДРЕСА_2 через металеву хвіртку;

-співвласникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з часткою 41/50 виділити в користування земельну ділянку, площею 50 м2, з приляганням до фасадної і лівої зовнішніх меж ділянки. Вхід на виділену ділянку лишити існуючий в фасадній межі ділянки зі сторони АДРЕСА_2 через металеві ворота.

У загальне користування співвласників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виділити земельну ділянку, площею 98 м2 з приляганням до правої, лівої і задньої зовнішніх меж ділянки, на якій розташований двоповерховий житловий будинок.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси, від 18 грудня 2015 року, а саме: зняти арешт, накладений на будинок АДРЕСА_2 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати, у загальному розмірі 13870,09 грн

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354-355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук