Провадження № 2/369/762/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2022 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Штанько В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експресс-Транс» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Експресс-Транс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.10.2020 року відповідач був прийнятий на роботу до позивача на посаду водій автотранспортних засобів, 23.10.2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Згідно з наказом № 307 від 23.10.2020 року відповідача було відправлено у відрядження по Україні на автомобілі Mersedes-Benz Actros 1848 д/н НОМЕР_1 , та напівпричіп Schmitz Cargobull, д/н НОМЕР_2 . Після повернення з відрядження було встановлено, що автомобіль Mersedes-Benz Actros 1848 д/н НОМЕР_1 , пошкоджений, у зв`язку із чим позивач вимушений був проводити ремонтні роботи по автомобілю. Позивач вказує, що оскільки з відповідачем було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, то відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу завдані збитки. У зв`язку із цим, позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив суд з урахуванням документу «Усунення недоліків, щодо позовної заяви, щодо справи № 369/15851/20» стягнути з відповідача на свою користь збитки в розмірі 43 493,47 грн. та судовий збір в розмірі 2102,00 грн..

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явився, представник відповідача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечувала, просила відмовити.

У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.10.2020 року позивачем видано наказ № 59 «Про прийняття на роботу», згідно якого ОСОБА_1 прийнято з 23.10.2020 року на основну роботу на посаду водій автотранспортних засобів на підставі його заяви від 22.10.2020 року.

23.10.2020 року між ТОВ «Експресс-Транс» та ОСОБА_1 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого вказано, що:

1. Працівник, який займає посаду водія автомобільних засобів і виконує роботу, безпосередньо пов`язану з отриманням, перевезенням і видачею товарно-матеріальних цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження довірених йому підприємством матеріальних цінностей, і в зв`язку з викладеним зобов`язується, зокрема: а. обережно поводитися з довіреними йому для перевезення цінностями і вживати заходів щодо запобіганню шкоди, також оберігати рухомий склад підприємства, який був наданий для виконання перевезень.

3. У разі незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому цінностей визначення розміру збитку, заподіяного підприємству, його відшкодування проводиться відповідно до чинного законодавства.

4. Працівник не несе відповідальності, якщо шкода заподіяна не з його вини.

23.10.2020 року позивачем видано наказ № 307, згідно якого ОСОБА_1 відправлено у відрядження по Україні для перевезення вантажів на автомобілі д/н НОМЕР_1 / НОМЕР_2 з 23.10.2020 року.

04.11.2020 року складено акт про встановлення факту та оцінки пошкоджень № 04/11/2020, згідно якого вказано перелік пошкоджень автомобіля Mersedes-Benz Actros 1848 д/н НОМЕР_1 , та напівпричіп Schmitz Cargobull, д/н НОМЕР_2 після повернення з відрядження водія ОСОБА_1 . Вказано, що водій від підписання акту відмовився та безпідставно покинув місце огляду.

04.11.2020 року позивачем видано наказ «Про встановлення факту та оцінки пошкоджень» № 04/11/2020, згідно якого з метою оцінки пошкоджень автомобіля Mersedes-Benz Actros 1848 д/н НОМЕР_1 , та напівпричіп Schmitz Cargobull, д/н НОМЕР_2 , які знаходяться на балансі позивача, створено комісію.

06.11.2020 року комісією складено відповідні висновки комісії, що стосуються пошкоджених частин автомобіля.

На підтвердження факту завдання збитків позивачем надано до суду: Заказ-наряд № 4/11 від 04.11.2020 року, Акт списання товарів № 195 від 31.10.2020 року, № 291 від 05.11.2020 року, № 231 від 30.11.2020 року; Рахунок-фактура № СФ-0000272 від 01.09.2020 року, № СФ-0000315 від 14.10.2020 року, № СФ-0000325 від 28.10.2020 року, № 0013274 від 04.11.2020 року, № 0013281 від 04.11.2020 року, № 000605481/20 від 04.11.2020 року, Рахунок № 2008332 від 27.10.2020 року, № S від 05.11.2020 року, Рахунок на оплату № 249 від 25.07.2019 року, № 171 від 13.12.2019 року, № 3221 від 01.06.2020 року, № 1324 від 13.06.2020 року, № 1754 від 10.08.2020 року, № 12103 від 21.10.2020 року, № 324 від 27.10.2020 року, № 2520 від 05.11.2020 року.

Позивач подав до суду документ «Усунення недоліків щодо позовної заяви, щодо справи № 369/15851/20», згідно якого зазначив збитки в розмірі 43 493,47 грн.

Згідно правової позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові по справі № 405/3360/17 вказано, що Процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову; збільшення або зменшення розміру позовних вимог; об`єднання позовних вимог; зміну предмета або підстав позову.

Подання позивачем документу «Усунення недоліків, щодо позовної заяви, щодо справи № 369/15851/20» розцінюється судом як заява про зменшення розміру позовних вимог, яка була надіслана відповідачу, а тому суд приймає вказану заяву до розгляду.

На підставі вказаних документів, позивачем заявлено до стягнення з відповідача згідно вказаної заяви в розмірі 43 493,47 грн. та судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Згідно ЦК України вказано, що:

Ст. 22 Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Ст. 204 Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ст. 1166 ЦК України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Ст. 1192 Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Згідно КЗпП України вказано, що:

Ст. 130 Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Ст. 131 Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Ст. 134 Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

Ст. 135-1 Письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником, який досяг вісімнадцятирічного віку та: 1) займає посаду або виконує роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 2) виконує роботу за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу і користується обладнанням та засобами роботодавця, наданими йому для виконання роботи.

Ст. 137 Суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений.

Ст. 138 Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду роботодавець повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» вказано, що:

П. 3 У відповідності зі ст.130 КЗпП ( 322-08 ) відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації.

Виходячи з вимог ст.15 ЦПК ( 1501-06 ) суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП ( 322-08 ) залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах.

П. 4 За правилами ст.132 КЗпП ( 322-08 ) за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

П. 8 Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений.

З аналізу Переліку посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 року № 447/24, вбачається, що договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладений з працівниками, які виконують роботи з приймання й обробки для доставки (супроводу) вантажу, багажу, поштових відправлень та інших матеріальних і грошових цінностей, їх доставки (супроводу), видачі (здачі).

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог, оскільки перед судом належними та допустимими доказами доведено, що відповідачем завдано збитку позивачу (не збережено майно позивача, яке було надано відповідачу для виконання своїх трудових обов`язків), між сторонами укладено договір про повну матеріальну відповідальність, який є чинним, позивачем надано докази на підтвердження завданих збитків (рахунки, рахунки-фактури, рахунки на оплату, акти списання товарів), а відповідач, в свою чергу, не надав до суду доказів того, що збитки завдано не з його вини, заяв чи клопотань щодо призначення експертизи для визначення розміру збитків не заявив, і тому позов підлягає задоволенню, та слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експресс-Транс» суму збитків у розмірі 43 493,47 грн. (сорок три тисячі чотириста дев`яносто три гривні 47 копійок) та судовий збір в розмірі 2102,00 грн..

Керуючись ст. ст. 22, 204, 1166, 1192 ЦК України, ст.ст. 130, 131, 134, 135-1, 137, 138 КЗпП України, ст. ст. 141, 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експресс-Транс» суму збитків у розмірі 43 493,47 грн. (сорок три тисячі чотириста дев`яносто три гривні 47 копійок) та судовий збір в розмірі 2102,00 грн..

Інформація про позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Експресс-Транс», Код , місце знаходження м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 5, офіс 4.

Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.