КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 грудня 2022 року Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільнихсправ Заришняк Г.М., перевіривши виконання вимог ст.ст. 356-357,359 ЦПК України за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 липня 2022 року в справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішеннямДарницького районного суду м. Києва від 12 липня 2022 рокупозов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, 23 вересня 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подало апеляційну скаргу в якій ставило питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись при цьому на те, що копію оскаржуваного рішення апелянт отримав лише 25 серпня 2022 року. Вважаючи вказані обставини поважними, управління просило поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, з апеляційної скарги слідує, що копія рішення апелянтом отримана 25 серпня 2022 року, апеляційна скарга подана 23 вересня 2022 року.

Вказані доводи матеріалами справи не спростовані.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущено з поважної причини.

Також, Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві ставилось питання про звільнення останнього від сплати судового збору.

В обґрунтування вказаного клопотання апелянт вказував на те, що бюджетом Пенсійного фонду України кошти на сплату судового збору не передбачені, а тому, у зв`язку з відсутністю коштів, призначених на сплату судового збору, просить звільнити Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві від сплати судового збору .

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а з підстав, визначених частиною 1 цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

За правилами ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов - розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. п. 23,29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 січня 2021 року у справі №0940/2276/18 дійшла висновку, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, наведена норма взагалі не передбачає звільнення юридичних осіб від сплати судового збору.

З матеріалів справи слідує, що предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тому підстав для задоволення клопотання про звільнення Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві від сплати судового збору немає.

Щодо посилань скаржника на те, що сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до правосуддя, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету, не заслуговують на увагу.

Так, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду щодо оформлення апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 356 ЦПК України, зокрема щодо надання доказів сплати судового збору у розмірі, визначеному законодавством, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У ст. 129 Конституції України закріплено, що однією із засад судочинства визнано рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв`язку із цим обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Окрім того, згідно із Законом України «Про судовий збір» Пенсійний фонд України не звільнений від сплати судового збору. Посилання представника позивача на те, що бюджетом Пенсійного фонду України кошти на сплату судового збору не передбачені, не є достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд вважає, що апеляційне провадження у справі не може бути відкрито у зв`язку із несплатою суми судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до п. 6 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір, що становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Рішенням суду першої інстанції з позивача був стягнутий судовий збір в сумі 2 270 грн.

За таких обставин, апелянту слід сплатити 3 405 грн. (2270*150% =3405 грн.) в рахунок сплати судового збору за наступними реквізитами:

отримувач коштів УК у Солом`янському районі/Солом`янський район/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0026010

Код класифікації доходів бюджету 22030101,

або надати документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст.356 ЦПК України, застосовуються положення ст.185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 липня 2022 року залишити без руху, запропонувавши скаржнику усунути зазначені недоліки на протязі 10 днів з дня отримання ухвали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Заришняк Г.М.