Справа № 366/3247/21
Провадження № 2/366/181/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді, Слободян Н.П.,

за участю: секретаря судового засідання, Німченко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Поліської селищної ради Вишгородського району (07053, Київська область, Вишгородський район, смт. Красятичі, вул. Воздвиженська, 81) в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (проживає: АДРЕСА_2 ), третя особа: відділення Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Пролісок» (Київська область, Вишгородський район, с. Вовчків, вул. Яблунева, 33-а), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

01.12.2021 року Поліська селищна рада, в особі селищного голови, звернулась з позовом до суду в інтересах неповнолітньої дитини, ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа: відділення КОЦСПРД «Пролісок», про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі, будучи батьками неповнолітнього ОСОБА_3 належним чином не виконують свої батьківські обов`язки.

Питання позбавлення батьківських прав виникло у зв`язку з тим, що дитина тривалий час не проживає разом з батьками, а перебуває в КОЦСПРД «Пролісок» за заявою матері від лютого місяця 2021 року про тимчасове влаштування дитини до закладу, через неможливість здійснювати нагляд та контроль над дитиною, оскільки працює не за місцем проживання. Сім`я має скрутне фінансове становище, відсутні кошти на їжу та одяг дитині. Враховуючи, що перебування дитини в холодному будинку, який не опалювався в зимову пору року, було неможливим, дитину було забрано до центру реабілітації.

За час перебування підлітка в цьому закладі мати рідко цікавилася його життям, неодноразово обіцяла забрати за місцем проживання та створити нормальні умови для життя та навчання.

Службою у справах дітей та сім`ї Поліської селищної ради неодноразово проводилися бесіди з ОСОБА_2 стосовно її аморальної поведінки та вживання алкоголю під час приїзду її до місця реєстрації та проживання.

Батько дитини має тимчасові заробітки, які майже всі витрачає на придбання алкоголю, проживає в антисанітарних умовах, будинок та пічне опалення знаходяться в аварійному стані, продукти харчування практично відсутні. З матір`ю дитини перебувають у громадянському шлюбі, родина характеризується частими сварками та розпиванням спритних напоїв.

За час перебування дитини в закладі, змін в поведінці батьків не відбулося, умов для проживання та виховання дитини не створено. Забирати сина із закладу батьки відмовляються.

Поліська селищна рада вважає, що за таких обставин, на підставі ст.164 Сімейного кодексу України, слід позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , та просить суд винести рішення про позбавлення їх батьківських прав та стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Ухвалою суду від 13.12.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання, яке, за клопотанням позивача, було відкладено на 23.02.2022 року.

Ухвалою суду від 23.02.2022 року було закрите підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті на 11.03.2022 року.

24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією рф на території України, рішенням зборів суддів Іванківського районного суду Київської області № 3 було тимчасово зупинено здійснення судочинства.

06.03.2022 року розпорядженням Голови Верховного суду № 1/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Іванківського районного суду до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

З 22.04.2022 року територіальну підсудність судових справ Іванківського районного суду було відновлено розпорядженням Голови Верховного суду України № 18/0/9-22 від 21.04.2022 року.

Після відновлення судочинства, розгляд справи призначено на 23.05.2022 року та відкладено на 23.06.2022 року у зв`язку з тимчасовою відсутністю поштового зв`язку та відсутністю інформації про належне повідомлення сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився, про місце та час проведення повідомлено вчасно, належним чином. 22.06.2022 року надіслали до суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради, позов підтримують та просять задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про місце та час проведення повідомлені вчасно, належним чином. 23.06.2022 року до суду, від служби у справах дітей та сім`ї Поліської селищної ради Київської області, надійшов лист з копіями заяв відповідачів, про розгляд справи без їхньої участі. Позов визнають та підтримують.

Представник третьої особи: КОЦСПРД «Пролісок» в судове засідання не з`явився, про місце та час проведення повідомлений вчасно, належним чином.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого виконкомом Луговицької сільської ради Поліського району Київської області, про що зроблено актовий запис за №4.

З інформації, наданої на запит суду старостинським округом №7 Вишгородського району Київської області, слідує, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за цією адресою не зареєстрований.

01.02.2021 року відповідач, ОСОБА_2 звернулась із заявою до служби дітей та сім`ї Поліської РДА з проханням забрати на тимчасове перебування до реабілітаційного центру її дитину, ОСОБА_1 , в зв`язку з тим, що вона працює не за місцем проживання, дитина при цьому залишається без нагляду.

З листа Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 02.02.2021 року,№01-Ю, вбачається, що 02.02.2021 року до відділення КОЦСПРД «Пролісок» був зарахований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою зарахування вказано направлення ССДС КОДА від 02.02.2021 року №6 (вих.№298/01-18).

З актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 06.10.2021 року, від 25.10.2021 року, характеристики сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та оглянутої в судовому засіданні копії фотознімку, слідує, що будинок, загальною площею 54,0 кв.м., в т.ч. 29,4 кв.м. житлової площі, за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживав з батьками неповнолітній ОСОБА_1 , належить Поліській селищній раді, електрифікований, з пічним опаленням, яке перебуває в аварійному стані. В будинку повна антисанітарія, холодно, дрова на зимовий період не заготовлені. В будинку не створено жодних умов для проживання та виховання дитини. Відповідачі зловживають спиртними напоями, характеризуються з негативної сторони, участі у вихованні та навчанні своєї дитини не беруть.

На дату проведення обстежень, дитина, ОСОБА_1 , перебував в реабілітаційному центрі «Пролісок». Відповідачі офіційно не працевлаштовані, мають тимчасові заробітки.

Сім`я перебуває на обліку як така, що опинилася в складних життєвих обставинах.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 постійно спілкується з сином в телефонному режимі, надсилає гроші, передає речі та продукти харчування, солодощі тощо, оскільки, в зв`язку з поширенням хвороби СOVID-19, відвідування вихованців закладу заборонено, що підтверджується листом КОЦСПРД «Пролісок» за № 70/01.01-02 від 24.05.2021 року.

У висновку служби у справах дітей та сім`ї Поліської селищної ради Київської області №17/21/136 від 29.11.2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають в громадянському шлюбі, постійно вживають спиртні напої. Батько схильний до домашнього насильства в сім`ї, жодного разу не відвідував сина в реабілітаційному центрі, не підтримує його ні морально, ні матеріально. Мати декілька разів відвідувала дитину, при можливості допомагала матеріально. За час відсутності дитини в родині не відбулося жодних змін на краще, побутові умови не покращилися. В будинку брудно, продукти харчування та дрова для опалення відсутні. Працівниками служби та інспектором ювенальної превенції неодноразово проводилися профілактичні бесіди з батьками підлітка, але змін на краще не відбулося. Доля дитини їх не цікавить, забирати сина з реабілітаційного центру вони відмовляються.

Допитаний у підготовчому судовому засіданні 23.02.2022 року неповнолітній ОСОБА_1 , в інтересах якого заявлено позов, також просив позов задовольнити, оскільки батьки про нього не піклуються, він понад рік перебуває у державній установі. Мати відвідувала лише раз влітку.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).

Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року №69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 зазначеного закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 статті 164 СК України.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення цього пункту дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу (ч. 4 ст. 164 СК України).

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідачі не виконують покладених на них законом обов`язків щодо виховання своєї дитини, а саме: безвідповідально ставляться до виконання батьківських обов`язків, не піклуються про свою дитину, не цікавляться її життям, що свідчить про дійсне ухилення (свідоме самоусунення) їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок служби у справах дітей та сім`ї Поліської селищної ради Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів, а також думку неповнолітнього ОСОБА_4 , в інтересах якого заявлений позов, та приходить до висновку, що позов слід задовольнити. У судовому засіданні достовірно встановлений той факт, що неповнолітній залишається тривалий час без батьківського піклування.

Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Частиною 3 ст.166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок по утриманню дитини покладено у рівній мірі на обох батьків з урахуванням дотримання балансу відповідних їх прав та обов`язків.

Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Пунктами 1-3 ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у 2022 році становить 2618 грн.

Враховуючи відсутність інформації щодо майнового стану відповідачів та те, що позбавлені батьківських прав особи не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а також те, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, а тому слід вирішити питання щодо стягнення з відповідачів аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, 01.12.2021 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Статтею 266 ЦПК передбачено, що суд, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому, у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути у дохід держави судовий збір у сумі 1984 грн. 80 коп., (по 992,40 грн. з кожного), з яких: 992,40 грн. за подачу позовної заяви про позбавлення батьківських прав та 992,40 грн. за подачу заяви про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 81, 141, 258, 259, 263-266, 268, 273, 351, 352, 354, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову 01.12.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь дитини, ОСОБА_1 , аліменти у розмірі не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову 01.12.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1(один) місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1984 грн. 80 коп. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири грн., 80 коп.), по 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн., 40 коп.) з кожного.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту (23.06.2022 року).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 23.06.2022 року

Суддя Н.П. Слободян