441/2192/21 2/441/167/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022 Городоцьким районний суд Львівської області у складі:

головуючої, судді - Ференц О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Пеленської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Городок за участю представника позивача Мартин В.І., представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група «Ю БІ АЙ-КООП", ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із даним позовом, покликаючись на те, що 30.10.2020р. о 18.00 год. на вул. Стрийська, 202 у м. Львові відбулася ДТП за участю т/з марки «Пежо Боксер», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та т/з марки «Фіат Дукато», д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням. ОСОБА_1 постановою Городоцького районного суду Львівської області від 01.12.2020р. визнано винним у спричиненні вищевказаної ДТП. Відповідно до звіту 3316/21 від 31.08.2021р. вартість матеріального збитку, завданого йому внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, становить 265310 грн. 41коп.. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована відповідно до полісу страхування цивільної відповідальності ЕР № 200046238 у ПАТ «Страхова компанія «Ю.БІ.АЙ-КООП». Ліміт страхового відшкодування за шкоду, спричинену майну, складає 130000 грн. Він у відповідності з вимогами закону звернувся до відповідача 1 із повідомленням про ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування, між тим не отримав від відповідача жодних коштів, що не дозволяє йому у повній мірі покрити понесені витрати на ремонт автомобіля. Оскільки страхова компанія може відповідати за спричинену майнову шкоду лише в межах ліміту страхового відшкодування, тобто в сумі 130000 грн., іншу частину матеріальної шкоди - 135310.41 грн., просить стягнути на підставі ст.1194 ЦК України з винуватця ДТП ОСОБА_1 .. Просив суд ухвалити рішення яким стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Ю.БІ.АЙ-КООП» 130000 грн. матеріального збитку, спричиненого внаслідок ДТП, та 1300 грн. понесених судових витрат, з ОСОБА_1 135310.41 грн. матеріального збитку, спричиненого ДТП, та 3851 грн. 10 коп. понесених судових витрат.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі. Додатково пояснила, що після ДТП ОСОБА_3 звертався в СК «Ю.БІ.АЙ-КООП» із заявою про виплату страхового відшкодування, телефонував до них, писав листи, однак усе безрезультатно, жодних коштів на відшкодування шкоди від страхової не отримав. Вартість спричиненого йому матеріального збитку підтверджується належними доказами у справі і становить 265310 грн., відтак, оскільки ліміт страхового відшкодування становить 130000 грн., різницю між вартістю матеріального збитку і таким лімітом слід стягнути з винуватця ДТП - ОСОБА_1 . Також підлягають стягненню з відповідачів понесені судові витрати та витрати за проведення експертного дослідження автомобіля, які поніс позивач. Підтверджує, що позивач ремонтує пошкоджений автомобіль, частину робіт виконував самостійно з сином, а відтак понесені витрати не усі відображені документально. Крім того, автомобіль до попереднього стану щене відновлений, а тому за основу для підтвердження розміру спричиненого морального збитку слід брати звіт про вартість матеріального збитку, а не акти виконаних робіт та товарні чеки на придбання автомобільних запчастин.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що дійсно в ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_1 , було спричинено матеріальні збитки позивачу, однак в судовому засіданні ОСОБА_3 визнав, що відремонтував автомобіль і продовжує користуватися ним, відтак за основу для розрахунку матеріального збитку, спричиненого позивачу, слід брати акти виконаних робіт з ремонту автомобіля та підтверджуючі документи про придбання запчастин, що є значно меншим, ніж визначений у звіті розмір матеріального збитку. Згідно товарних чеків, наданих позивачем, на запчастини ним було витрачено кошти в сумі 159609 грн., за виконані роботи оплачено 11850 грн.. Відтак, з урахуванням суми страхового відшкодування 130000 грн. з ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між фактично понесеними витратами та розміром страхового відшкодування, яка складає 41459 грн. Вартість висновку експертизи не є судовими витратами в розумінні вимог ЦПК України, оскільки звіт про оцінку автомобіля був складений у серпні 2021, з позовом в суд позивач звернувся лише 30.09.2021, крім того сумнівним є доцільність складення такого звіту, бо на час звернення до суду позивач уже знав вартість понесених ним витрат на ремонт автомобіля. Крім того розмір страхового відшкодування мав би доводити не позивач, а страховик - ПАТ «СГ Ю.БІ.АЙ-КООП».

Представник відповідача - ПАТ «Страхова компанія «Ю.БІ.АЙ-КООП», у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи - Моторного (транспортного) страхового бюро України, в судове засідання не з"явився, причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення судового засідання від нього не надходило.

Заслухавши думку представників сторін, проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та обгрунтований, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що 25.05.2020 між відповідачами укладено внутрішній електронний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки «Peugeot Boxer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , підтвердженням чого є Поліс № 200046238 (а.с.44-45). Страховий ліміт за шкоду, заподіяну майну, - 130 000 грн..

Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 01.12.2020 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у якому зазнав механічних пошкоджень автомобіль «Fiat Ducato», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 (а.с.50), позивача у справі. Постанова набрала законної сили 11.12.2020.. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу марки «Fiat Ducato», д.н.з. НОМЕР_2 , э ОСОБА_3 (а.с.52).

Відповідно до звіту № 3316/21 про оцінку автомобіля Fiat Ducato, реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 31.08.2021 року вартість відновлювально-ремонтних робіт та необхідних для ремонту матеріалів Fiat Ducato, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 376329.29 грн., ринкова вартість автомобіля Fiat Ducato, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , становить 376329.29 грн., ринкова вартість автомобіля Fiat Ducato, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у пошкодженому стані, що належить ОСОБА_3 становить 111018.88 грн. (а.с.8-37).

Як вбачається із квитанції № 84 від 26.08.2021р. ОСОБА_5 оплатив 2500 грн. експерту за проведене дослідження його ТЗ (а.с.43).

Матеріалами справи підтверджується звернення позивача до Відповідача 1 із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.47-49, 54), проте станом на момент звернення до суду шкоду потерпілому не відшкодовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 35 цього Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності - інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 1.3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Згідно із п. 1.6 ч. 1 цієї статті, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із постановою Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 05.12.2018 з метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ч. 1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку».

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування».

Встановлено, що позивач є власником автомобіля, якому з вини відповідача ОСОБА_1 завдано технічних пошкоджень внаслідок ДТП, чим спричинено шкоду.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач має статус потерпілого та є власником транспортну засобу.

ПАТ «Страхова група «Ю-БІ-АЙ-КООП» не виконала своїх зобов`язань за полісом № 200046238 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та безпідставно не виплатила позивачу страхове відшкодування, чим порушила його права. Спірна сума є різницею вартості матеріального збитку та вартості утилізації (376329.29 грн.-111018.88 = 265310.41 грн.), її сплата покладається на відповідачів. Виходячи з ліміту страхового відшкодування (130000 грн.), страхова компанія повинна виплатити позивачу 130000 грн. страхового відшкодування, а ОСОБА_1 - розмір завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, - 135310 грн.. Окрім цього позивачем також понесено витрати на оплату експертного дослідження ТЗ в сумі 2500 грн., що підтверджено документально, які також підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 , оскільки є збитками в розумінні вимог ст.22 ЦК України.

Відповідачами у справі не надано доказів щодо процедурних порушень при проведенні оцінки вартості матеріального збитку, завданого автомобілю позивача внаслідок ДТП. Судом не встановлено порушень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Розмір шкоди відповідачами не спростовано жодними належними та допустимими доказами.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, у відповідності з вимогами ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів в користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 7, 10, 12, 13, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю БІ АЙ-КООП», , 01014, м. Київ, вул. Перемоги, 41-А, 2 поверх, на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 (сто тридцять тисяч) грн. невиплаченого страхового відшкодування та понесені судові витрати в розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 (сто тридцять п`ять тисяч триста десять) грн. 41 коп. невиплаченого страхового відшкодування, витрати за проведення експертного дослідження транспортного засобу в сумі 2500 (дві тисячі пятсот) грн. та понесені судові витрати в розмірі 1353 (одна тисяча триста п`ятдесят три) грн. 10 коп., а всього 139163 (сто тридцять дев`ять тисяч сто шістдесят три) грн. 51 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 14.12.2022.

Головуючий Ференц О.І.