Справа № 372/776/21
Провадження 2-др/372/37/22
ухвала

Іменем України

20 грудня 2022 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді: Зінченка О.М.

при секретарі: Литвинюк Ю.М.

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 372/776/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

Обухівським районним судом Київської області 06 грудня 2022 року розглянуто цивільну справу № 372/776/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності в порядку спадкування.

Рішенням суду вимоги позивача задоволено частково. Вирішено визнати недійсним договір дарування торгового павільйону загальною площею 79,6 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1 , №976 від 09.04.2010 року та договір дарування земельної ділянки площею 0,0045 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:102:0122 №978 від 09.04.2010 року укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно приватної власності ОСОБА_3 на торговий павільйон загальною площею 79,6 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1 від 03.10.2019 року, здійснену державним реєстратором Броварської державної районної адміністрації Київської області Кісіль Г.В. в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно договору дарування №976 від 09.04.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. Скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0045 га, що розташовану за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:102:0122 від 03.10.2019 року, здійснену державним реєстратором Броварської державної районної адміністрації Київської області Кісіль Г.В. в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно договору дарування №978 від 09.04.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. В іншій частині позовних вимог відмовити.

12.12.2022 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо судових витрат, в якому просить вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме витрат по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 10510,00 грн., а також витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 у розмірі 15000,00 грн. за Договором про надання правничої допомоги №К-А/38/20 від 21.08.2020 р. та стягнути їх з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без їх участі.

Відповідач ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_8 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань не подали.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши подану заяву та матеріали цивільної справи, дійшов до наступного.

Відповідно до п.3 ч. 1ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Судом встановлено, що 06.12.2022 року рішенням Обухівського районного суду Київської області по цивільній справі № 372/776/21 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності в порядку спадкування частково задоволено.

Відповідно дост. 246 ЦПК України- якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1ст. 270 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другоїстатті 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною другою статті 137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідноз умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною п`ятою статті 137ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячиз конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Згідно з частиною 4статті 62ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Статтями26,27Закону України«Про адвокатуруі адвокатськудіяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Захист інтересів позивача ОСОБА_2 здійснює адвокат Скорік Ю.Б., що підтверджується ордером виданим Адвокатським обєднанням «Скорік і партнери» та договором про надання правової допомоги укладеного між відповідачем та адвокатським об`єднанням.

Стороною заявника до матеріалів цивільної справи долучено копію договору про надання правової допомоги №К-А/38/20 від 21.08.2020 року, копію розрахунку акту від 07.12.2022 року згідно якого витрати на правову допомогу складають 15000 грн.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3статті 137 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені.

Відповідно до частини 8статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2статті 15 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат.

Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивача ОСОБА_2 судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом справи в суді.

Крім того, під час звернення до суду позивачем ОСОБА_2 було сплачено судовий збір в сумі 4111,10 грн., що підтверджується квитанцією №26554 від 01.03.2021 р., а тому вимоги представника позивача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 10510,00 грн. є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 372/776/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності в порядку спадкування, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення.

Суддя: О.М. Зінченко