КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/1077/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Солом`янського районного суду м. Києва Оксюти Т.Г.,

у цивільній справі № 760/23728/2020 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 07 червня 2013 року в сумі 21 594,33 грн. та судові витрати в сумі 2102 грн., посилаючись на те, що відповідач добровільно не виконує договірні зобов`язання по кредитному договору.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовуючи тим, що 07 червня 2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв`язку з неналежним виконанням умов даного договору у ОСОБА_1 , згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 07 червня 2013 року, загальна заборгованість станом на 16 вересня 2020 року становить 21 594,33 грн., що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 14 765,76 грн. 3 086,78 грн. заборгованості по відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 3741,79 грн. - нарахована пеня.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 липня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк» - Крилова О.Л. посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просила суд рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказуючи на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що укладений договір є публічним договором приєднання. Відсутність підпису позичальника на тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки підписавши заяву про приєднання та надання банківських послуг, позичальник висловлює свою згоду на запропоновані банком умови. Крім того, суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні процентів, оскільки кредитний договір є оплатним договором, надання безпроцентних кредитів заборонено відповідно до закону. Виписка по рахунку відповідача надавалась до матеріалів справи, відповідач користувався кредитом, сплачуючи заборгованість, а отже приймав умови договору у повному обсязі, зокрема і щодо зобов`язання ознайомлюватись з умовами надання банківських послуг на офіційному сайті ПриватБанку. Суми, які просить стягнути позивач належним чином обґрунтовані та підтверджені. Зокрема, із розрахунку заборгованості та виписки за картковими рахунками вбачаються всі операції по зняттю (використанню) кредитних коштів, а також всі операції з часткового погашення заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності того, що між сторонами досягнуто згоди щодо передачі в кредит грошових коштів, розміру відсотків за користування кредитом та штрафні санкції. Вказуючи, що зі змісту долученої до матеріалів справи копії анкети-заяви не можна встановити чи отримував відповідач кредит та який кредитний ліміт визначений при приєднанні до кредитного договору. Анкета-заява містить в собі лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію. Не зазначено, які проценти встановлено за користування кредитом, строк договору, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту, розмір комісії. Вказуючи, що наданий розрахунок по картковому рахунку відповідача не може бути належним доказом, оскільки з його змісту не вбачається на якій підставі відкрито даний картковий рахунок і те, що саме цей рахунок на виконання умов договору від 07 червня 2013 року з приводу якого заявлено позовні вимоги.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Частиною 1 ст. 207 ЦК України, редакція якої діяла на момент укладення договору, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Законодавець пов`язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України). Однак кредитний договір, спір щодо якого вирішено у справі, є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор зобов`язаний довести, що він виконав умови кредитного договору та надав позичальнику обумовлену кредитним договором суму.

Позивач звертаючись до суду з позовом зазначав, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, який зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. На підтвердження своїх вимог АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунок заборгованості, копію виписки з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 та копію паспорта ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних щодо обрання відповідачем банківських послуг, крім особистих даних та підпису відповідача.

За матеріалами справи вбачається, що згідно довідки позивача у зв`язку з підписанням кредитного договору б/н ОСОБА_1 було надано наступні кредитні картки:

НОМЕР_1 , дата відкриття - 05 липня 2013 року, термін дії - червень 2017 року

НОМЕР_2 , дата відкриття - 15 січня 2018 року, термін дії - травень 2021 року.

У той же час із наданої позивачем виписки за договором вбачається, що ОСОБА_1 користувався з липня 2013 року по 26 липня 2018 року кредитною карткою НОМЕР_2 . Тобто надані позивачем в якості доказів довідка та виписка по рахунку різняться за своєю інформацією ( а.с.11, 54-55).

Крім того, згідно до виписки по рахунку відносно ОСОБА_1 вбачається, що починаючи з липня 2013 року по 15 січня 2018 року рух коштів по кредитній картці НОМЕР_2 взагалі не відбувався.

Надані додатки до анкети - заяви від 07 червня 2013 року ( а.с.12) вказують на те, що умови викладені в розділах пов`язаних з: 1) інформацією та контактними даними кредитодавця; 2)інформація та контактні дані кредитного посередника; 3) основні умови кредитування з урахуванням побажання споживача; 4) інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача; 5) порядок повернення кредиту; 6)додаткова інформація; 7) інші важливі правові аспекти - підписані відповідачем ОСОБА_1 15 січня 2018 року (а.с.13, 14).

В той час, як предметом спору є підписання відповідачем заяви б/н на отримання банківських послуг від 07 червня 2013 року.

Відповідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що неможливо встановити, які саме умови договору підписав відповідач, який саме кредитний ліміт був ним визначений, і який процент за користування кредитом він погодився сплачувати, оскільки такі дані різняться за своїм змістом у додатках наданих позивачем до позовної заяви.

Хоча у відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У зв`язку з ненаданням позивачем належних та допустимих доказів видачі кредитної картки та розміру кредиту відповідачу, суд позбавлений можливості перевірити розмір нарахованих сум боргу (постанова Верховного Суду від 27 березня 2020 року по справі № 703/3063/18).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених в апеляційній скарзі нема.

Слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 368, 369, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: