РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю секретаря судового засідання Омельченко Ю. М..,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Центральне міжрегіональне територіальне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , без шлюбу у період з 25 лютого 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги, обґрунтовує тим, що з 25 лютого 1999 року вона проживала однією сім`єю із ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала ОСОБА_4 . Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, однак шлюб не реєстрували.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, вона здійснила його поховання, проте не має права на поховання праху померлого, оскільки не може підтвердити родинні зв`язки з ним.

Зазначає, що за час фактичного шлюбу вони разом оплачували утримання житла, спільні заходи, здійснювали медичне обслуговування, придбавали інші речі. Крім того, вона, у порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, прийняла після померлого спадщину у вигляді двокімнатної квартири, фактично мешкаючи в ній, оплачує послуги з утримання будинку і прибудинкової території, та комунальні послуги.

Водночас, син померлого ОСОБА_3 також виявив бажання прийняти спадщину після смерті батька, що свідчить про наявність спору на спадкове майно та порядок його спадкування.

У зв`язку з вищевикладеним вона звернулася до суду з указаним позовом.

23 жовтня 2019 року ухвалою Деснянського районного суду міста Києва вищевказану позовну заяву передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 березня 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

27 липня 2021 року від представника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Фартушної В. Л., засобами поштового зв`язку, до суду надійшло повідомлення, в якому зазначено, що Головне територіальне управління юстиції у м. Києві припинило свою діяльність від 23 грудня 2020 року.

Ухвалою суду від 29 липня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, з урахування вищевказаного повідомлення, замінено третю особу Головне територіальне управління юстиції у м. Києві на Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ).

26 листопада 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, поважні причини неявки суду невідомі.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та третьої особи.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом установлено, що позивач проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим ІНФОРМАЦІЯ_1 Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві серії НОМЕР_1 .

Згідно із свідоцтвом про право власності № 46342 від 26 травня 2015 року померлому ОСОБА_4 на праві приватної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.

Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц (провадження № 61-12879св20) та постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі № справа № 178/90/18-ц (провадження № 61-12353св20).

Так, з копії паспорту ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 , вбачається, що він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 30 жовтня 1990 року.

Факт спільного проживання та ведення спільного господарства ОСОБА_1 з ОСОБА_4 підтверджується наступним.

З наданої позивачем реєстраційної форми консультанта, заповненої 17 жовтня 2007 року, вбачається, що адресою проживання ОСОБА_1 було зазначено: АДРЕСА_1 .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що поштова кореспонденція, посилки на ім`я ОСОБА_1 направлялись за адресою місця її проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

З рахунків на сплату комунальних послуг, технічне обслуговування домофонної системи, електроенергію в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що вони з 2004 року оплачувалися як позивачем, так і померлим ОСОБА_4 .

Також, з наданих позивачем квитанцій, товарних чеків, фіскальних чеків, які виписувалися на ім`я ОСОБА_4 , вбачається, що оплачувалися послуги та придбавались матеріали для ремонту вищевказаної квартири, в якій він проживав разом з ОСОБА_1 .

З декларації №0001-ХА0А-8Н00 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, підписаною ОСОБА_1 05 грудня 2018 року, вбачається, що довіреною особою пацієнта для повідомлення в разі настання екстренного випадку з пацієнтом, зазначено ОСОБА_4 .

Також, факт спільного проживання та ведення спільного господарства з ОСОБА_4 за його життя, підтверджується фотокартками спільного відпочинку, сімейних зустрічей та зустрічей з друзями.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору-замовлення № 1.112078К на організацію та проведення поховання від 08 травня 2019 року, ритуальні послуги, пов`язані з організацією та проведенням поховання ОСОБА_4 , були замовлені та оплачені позивачем, що підтверджується фіскальним чеком.

Окрім цього, з наданої позивачем довідки про одержання праху № 1.112078К вбачається, що урна могла бути отримана оформлювачем кремації персонально.

Таким чином, наявність вказаної довідки в розпорядженні позивача підтверджує організацію нею поховання ОСОБА_4 .

Також, допитані судом в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили викладені позивачем обставини.

Зокрема, свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що є сусідкою позивача та померлого ОСОБА_4 , знала їх як подружжя. Зазначила, що вони проживали разом близько 20 років, а відповідач є сином ОСОБА_4 та у позивача з ним нормальні стосунки.

Свідок ОСОБА_7 зазначив, що є колегою позивача, працювали з 2006 року по 2007 рік разом з її чоловіком - ОСОБА_4 на телеканалі «СТБ», а потім ТРК «Україна», знав їх як подружжя та приходив до них в гості.

Враховуючи вищевикладене, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу, наявності спільного побуту, спільного бюджету, спільного відпочинку, спільних друзів, придбання ними послуг, товарів та ведення спільного господарства.

В той же час, позивач просить встановити юридичний факт проживання однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_4 у період з 25 лютого 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_1. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли та продовжують існувати після набрання ним чинності.

Виходячи із принципу незворотності дії у часі, встановленого частиною першою статті 58 Конституції України та статті 5 ЦК України, на правовідносини, що виникли раніше дія вказаних нормативних актів не поширюється.

Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Цивільним кодексом 2004 року і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року.

Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Виходячи з предмету спору та норм чинного законодавства, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами спору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 підлягають задоволенню з 01 січня 2004 року до моменту смерті останнього, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач, не надавши відзив на позов та не з`явившись у судове засідання, наведені позивачем обставини не спростував.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх часткове задоволення.

З огляду на викладене, керуючись статтею 3 СК України, статтями 15,16 ЦК України, статтями 2, 10, 12, 13, 15, 141, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без шлюбу у період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адреою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Ішуніна