Номер провадження: 22-ц/813/5161/22
Справа № 501/3714/20
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Зеніної М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 27 жовтня 2021 року про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03.03.2021 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з її матір`ю ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15.07.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03.03.2021 року змінено в частині мотивування. В іншій частині рішення залишено без змін.

Між тим, 09.03.2021 року представник ОСОБА_2 адвокат Врона А.В. подав до суду заяву, в якій просив вирішити питання про судові витрати, понесені позивачем в суді першої інстанції у розмірі 15 000 грн.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 27 жовтня 2021 року заяву представника ОСОБА_2 адвоката Врони А.В. задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7 500 грн. В іншій частині відмовлено.

Стягуючи з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 7 500 грн, суд першої інстанції, з урахуванням заперечень відповідача, виходив з того, що саме такий розмір витрат відповідає тому обсягу виконаних робіт, які надав адвокат в межах цієї справи в суді першої інстанції.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 27 жовтня 2021 року скасувати та відмовити позивачці у стягненні судових витрат, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Так, на думку апелянта, представник позивача подав до суду докази про розмір понесених витрат поза межами встановленого ч.8 ст..141 ЦПК України строку. Рішення першої інстанції було ухвалено 03.03.2021 року, а з доказами про розмір понесених витрат адвокат звернувся 09.03.2021 року, тобто з порушення п`ятиденного строку на подачу таких доказів.

Крім того:

- позивачка не надала акту приймання-передачі наданих адвокатом послуг;

- ні в договорі ні в жодному іншому документі не визначено між сторонами вартості правової допомоги;

- описані в заяві адвоката представлені послуги не є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що у листопаді 2020 року адвокат Врона А.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

Одночасно з позовною заявою, адвокат позивача подав заяву, що очікує понести судові витрати.

02.03.2021 року, представник позивача звернувся до суду із заявою щодо вирішення питання про судові витрати, в якій вказав, що сторона позивача наразі не може визначитися з остаточним розміром судових витрат, які може понести у зв`язку із розглядом справи, а тому такі докази представить суду після ухвалення рішення суду у строки, визначені ч.8 ст.141 ЦПК України (а.с.92-93).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03.03.2021 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з її матір`ю ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840 грн.

09.03.2021 року представник ОСОБА_2 адвокат Врона А.В. надав до суду детальний опис виконаний ним робіт та просив вирішити питання щодо понесених позивачем судових витрат (а.с.104-107).

Відповідно опису наданих адвокатом послуг, загальна сума понесених позивачем витрат на правову допомогу складає 15 000 грн., які, згідно квитанції від 05.03.2021 року ОСОБА_2 сплачені (а.с.104-107).

Так, відповідно до представленого адвокатом Вроною А.В. описом виконаних робіт, витрати на професійну правничу допомогу включають в себе:

- зустріч та консультацію клієнта, підписання договору про надання правової допомоги, узгодження правової позиції по справі, вартістю 500 грн.;

- вивчення і аналіз первинних документів, що супроводжували цивільний спір, підготовка та написання позовної заяви, написання заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, складення заяв до Служби у справах дітей про виготовлення висновку щодо визначення місця проживання дитини, написання заяви про перенесення судового засідання, складення адвокатських запитів, додаткових пояснень до Служби у справах дітей, заяв до органів поліції, написання заперечення на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, написання заяв про видачу копії ухвали, про подачу доказів про судові витрати після ухвалення рішення, участь на засіданні Органу опіки та участь адвоката на двох судових засіданнях, вартістю 7 500 грн;

- підготовка та подання до суду заяви про стягнення судових витрат, вартістю - 2000 грн.,

а також до судових витрат, адвокат включив судовий збір за подання позову немайнового характеру у розмірі 5 000 грн.

Визначаючи розмір судових витрат, суд першої інстанції правильно вказав, що наведена адвокатом в розрахунку сума судового збору за подачу позовної заяви немайнового характеру у розмірі 5000 грн. не узгоджується з фактично сплаченим позивачем розміром судового збору в сумі 840, 80 грн., питання щодо якого судом вирішено у рішенні суду від 03.03.2021 року.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, заявлена до стягнення сума зменшилася до 10 000 грн.

З урахуванням заперечень відповідача, суд стягнув 7 500 грн. судових витрат.

Колегія суддів погоджується з визначеною судом сумою судових витрат, оскільки відповідно матеріалів справи адвокат Врона А.В. дійсно на підставі договору від 23.10.2020 року, здійснював правничу допомогу позивачці, зокрема адвокатом була написана позовна заява, складалися заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с.18-19), про орієнтований розрахунок судових витрат (а.с.20-21), про відкладення судового засідання (а.с.60-61), про видачу копії ухвали (а.с.85-86), складалося заперечення на заяву відповідача про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.75-78), складалася заява про надання доказів щодо судових витрат після ухвалення рішення суду у строки, передбачені ч.8 ст.141 ЦПК України (а.с.92-93); складалася заява із детальним описом виконаних робіт (а.с.104-106), та два рази представник приймав участь у судових засіданнях 25.01.2021 року та 02.03.2021 року (а.с.69-72; 99-101).

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що докази про понесення судових витрат були надані представником позивача з порушенням строку, визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України, оскільки адвокатом Вроною А.В. до закінчення судових дебатів, зокрема 02.03.2021 року було зроблено відповідну заяву про вирішення судом питання щодо стягнення судових витрат, докази яких адвокат вказав, що надасть у строки встановлені ч.8 ст.141 ЦПК.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Після ухвалення 03.03.2022 року рішення суду, адвокатом Вроною А.В. 09.03.2021 року було подано до суду детальний опис наданих адвокатом послуг з квитанцією про оплату цих послуг позивачем (а.с.104-107).

Колегія суддів звертає увагу, що 06, 07 та 08 березня 2021 року включно були вихідними днями (06.03.2021 року - субота, 07.03.2021 року - неділя та 08.03.2021 року - державне свято Міжнародний жіночий день).

Відповідно до ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч..3 ст.124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Таким чином, звернення представника позивача з доказами про судові витрати 09.03.2021 року відбулося з дотриманням строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що визначений судом розмір стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 7 500 грн є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами, зокрема ч.1, 2 даної статті визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов був задоволений, то судові витрати понесені позивачем, в тому числі і на правову допомогу адвоката покладаються на відповідача.

Доводи апеляційної скарги, що позивачка не надала акту приймання-передачі наданих адвокатом послуг, та що договором не визначено між сторонами вартість правової допомоги є неспроможніми, оскільки законом не передбачено складання між адвокатом та клієнтом акту прийому-передачі наданих послуг. Адвокатом відповідно до ч.3 ст..137 ЦПК України надано детальний опис виконаних ним робіт, який не містить заперечень клієнта, а також квитанцію про оплату цих послуг позивачем. Вартість правової допомоги вказана адвокатом у розрахунку виконаних ним робіт, а тому такі доводи є безпідставними.

Посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду у постанові від 30.09.2020 року по справі № 379/1418/18, як на обов`язкове укладення між сторонами акту приймання-передачі наданих послуг є безпідставним, оскільки в тій постанові суд робить акцент на будь-які реальні докази про факт понесених судових витрат, в тому числі і акт приймання-передачі послуг, які можуть бути підставою для стягнення судових витрат. Однак, законом не встановлено порядку укладення між сторонами саме акту приймання-передачі наданих послуг.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає порушень процесуального чи матеріального права зі сторони суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 27 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено: 13.07.2022 року

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова