Справа № 510/294/22
Провадження № 2/510/813/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.22 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Представник позивача - адвокат Златі Д.С. на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0108481, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 26.08.1997р. № 1320, оформленого на ім`я ОСОБА_3 ; копія державного акту серії ОД №008413 від 19.01.2005р. на право власності на земельну ділянку - земельні ділянки загальною площею 2,78 га, розташовані на території Орлівської сільської ради Ренійського (нині - Ізмаїльського) району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оформленого на ім`я ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 - померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.09.2019р.; копія витягу із даними щодо нормативної грошової оцінки; копія довідки від 04.02.2019р. виконкому Орлівської сільської ради Ренійського району про склад сім`ї ОСОБА_3 на день його смерті; копія довідки від 04.02.2019р. виконкому Орлівської сільської ради Ренійського району про склад сім`ї ОСОБА_4 на день її смерті; відповідь завідувачки Ренійської держнотконтори від 30.11.2022р. (спадкова справа не відкривалась); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 22.11.2022р. (спадкова справа не відкривалась).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_3 на праві власності належало наступне майно:

право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прикордонник» с. Орлівка Ренійського району Одеської області, розміром 2,55 в умовних кадастрових га. згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0108481, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 26.08.1997р. № 1320.

За життя ОСОБА_3 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 були його діти - сини - сторони у справі та його дружина - ОСОБА_4 .

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач та його матір не звернулися до нотаріальної контори із заявами про її прийняття за законом. Проте, вони прийняли спадщину на майно ОСОБА_3 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Брат позивача - ОСОБА_2 на спадщину після смерті батька не претендував, її не прийняв.

За життя ОСОБА_4 на праві власності належало наступне майно:

земельні ділянки загальною площею 2,78 га, розташовані на території Орлівської сільської ради Ренійського (нині - Ізмаїльського) району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ОД №008413 від 19.01.2005р. на право власності на земельну ділянку;

право на Ѕ частину земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прикордонник» с. Орлівка Ренійського району Одеської області, розміром 2,55 в умовних кадастрових га. згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0108481, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 26.08.1997р. № 1320, - яке було прийнято у спадок після смерті чоловіка - ОСОБА_3 , але не переоформлене на себе.

За життя ОСОБА_4 не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 були її діти - сини - сторони у справі.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивача за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв`язку із тим, що в нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів.

Останні роки перед смертю матері позивач мешкав разом із нею, доглядав за ОСОБА_4 , як син. Відповідач у справі будь-яких заперечень щодо позовних вимог не мав, на спадщину не претендує, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказане майно, про що 27.09.2019р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Надати такі документи позивач не може, оскільки за життя його матір втратила оригінали цих документів та не переоформила спадщину після смерті чоловіка на себе.

Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів - у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину.

На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця.

Отже, після смерті матері позивача це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки та земельну частку ( пай), як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_4 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своїх батьків.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із відповідними заявами, як після смерті батька, так і після смерті матері. Як зазначив позивач, після смерті матері у нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки та земельну частку ( пай). В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання документів на землю та земельну частку ( пай), розпорядження щодо їх цільового використовування тощо).

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на земельні ділянки та земельну частку ( пай) з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1226, 1258, 1259, 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

- земельні ділянки загальною площею 2,78 га із кадастровими номерами :01:004:0074, :01:006:0046, розташовані на території Орлівської сільської ради Ренійського (нині - Ізмаїльського) району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ОД №008413 від 19.01.2005р. на право власності на земельну ділянку;

- право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прикордонник» с. Орлівка Ренійського району Одеської області, розміром 2,55 в умовних кадастрових га. згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0108481, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 26.08.1997р. № 1320,

що належали ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК