Справа № 314/2170/22
Провадження № 2/314/737/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2022 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Зіменко О.В. ,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/2170/22 за позовом ОСОБА_1 до Михайло-Лукашівської сільської ради про встановлення факту батьківства -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Зіменко О.В. звернулась до суду із позовною заявою до Павлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про встановлення факту батьківства. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , актовий запис про смерть № 204, місце державної реєстрації смерті Вільнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Оригінали правовстановлюючих документів на домоволодіння позивач зберігає у себе. У встановлений законом строк вона звернулась до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим 02.08.2022 приватним нотаріусом заведено спадкову справу за № 36/2022. Проте, листом у відповідь на звернення від 05.08.2022 за № 126/02-14 приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. повідомила про необхідність встановлення факту родинних відносин (факту батьківства) із спадкодавцем.

Так, відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та у графі батько зазначено ОСОБА_4 .

Разом із тим, починаючи з народження позивача, її мати та батько ОСОБА_3 проживали однією родиною у цивільному шлюбі, за адресою: АДРЕСА_1 , від якого вона народилась. З початку спільного життя вони разом виховували доньку, вели спільне господарство, разом організовували свій побут, проводили дозвілля, спільно харчувались, робили ремонти оселі. Однак, протягом всього подружнього життя вони так і не зареєстрували шлюб.

У 2015 році позивач завагітніла та у 2016 році переїхала жити до чоловіка в с. Широке Запорізького району Запорізької області, де мешкає по теперішній час.

Наприкінці 2016 року між матір`ю та батьком позивача виникли неприязні стосунки, що пояснюється зловживанням спиртних напоїв ОСОБА_3 , що в свою чергу й стало причиною його смерті. Останній бив матір, виганяв з дому, що супроводжувалось неодноразовими викликами поліції, у зв`язку із чим її мати - ОСОБА_5 почала мешкати у іншому домоволодінні по АДРЕСА_2 , тобто на одній і тій самій вулиці з померлим ОСОБА_3 . Проте, позивач продовжувала відвідувати ОСОБА_3 , здійснювала за ним догляд до його смерті та за власні кошти поховала батька, що підтверджується похоронною квитанцією.

Починаючи з народження позивач вважала ОСОБА_3 своїм батьком, який здійснював догляд за нею, турбувався, водив до дитячого садку та до школи, займався вихованням та освітнім процесом. За час життя позивач називала ОСОБА_3 батьком, вважала рідним батьком, що, поміж іншого, підтверджується спільними фотографіями, починаючи з вагітності її матері. Також ОСОБА_3 вважав позивача своєю рідною донькою, визнавав факт батьківства. Один одного називали «папа» та «доця». Попри відсутність реєстрації шлюбу в органах РАЦС між батьком та матір`ю позивача та запис у свідоцтві про народження позивача у графі «батько» ОСОБА_4 , у родині не викликало жодних перепон, жили однією люблячою родиною.

На підставі викладеного, позивач просить визнати факт родинних відносин, а саме, що вона - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 02.09.2022 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Цією ухвалою також витребувано у приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. належним чином завірену копію спадкової справи № 36/2022, заведено після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 29.09.2022 у справі замінено первісного відповідача - Павлівську сільську раду Запорізького району Запорізької області належним відповідачем - Михайло-Лукашівською сільською радою.

18.10.2022 на адресу суду від приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. надійшли матеріали належним чином завіреної копії спадкової справи № 36/2022, заведено після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 26.10.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні позовних вимог на тих підставах, що зазначені в позові.

Представник відповідача - Михайло-Лукашівської сільської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на електронну адресу Вільнянського районного суду Запорізької області направив клопотання, у якому заявив про визнання позовних вимог у повному обсязі, а також просив провести розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у матеріалах справи документів.

За клопотанням представника позивача у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які, кожен окремо, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, пояснили про те, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вважав позивача ОСОБА_1 своєю рідною донькою, визнавав факт батьківства. Один одного вони називали «папа» та «доця». Після смерті батька - ОСОБА_3 , організацією його поховання займалась його донька - ОСОБА_1 .

Як пояснила свідок ОСОБА_5 - мати позивача, у офіційному шлюбі з ОСОБА_3 вона не перебувала, тому при здійсненні дій щодо реєстрації народження позивача, батька було записано зі слів матері.

Заслухавши позивача та її представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16.03.2022 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькомй районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,49 га, розташованої на території с. Васильківське Привільненської (нині - Михайло-Лукашівської) сільської ради Вільнянського (нині - Запорізького) району Запорізької області.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Заповітів ОСОБА_3 не залишив, тому спадкування спадщини, яка відкрилась після його смерті, має здійснюватися за законом.

Інших спадкоємців протягом встановленого законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, а також на час розгляду справи встановлено не було.

У встановлений законом 6-місячний строк до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 звернулась позивач ОСОБА_1 , що підтверджується її відповідною заявою у фотокопії спадкової справи № 36/2022, яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Листом у відповідь на звернення від 05.08.2022 за №126/02-14 приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. повідомила позивачу про необхідність встановлення факту родинних відносин (факту батьківства) із спадкодавцем.

Так, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 02.06.1999 Привільненською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Васильківське Вільнянського району Запорізької області. У графі «батько» зазначено ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що її мати та батько ОСОБА_3 проживали однією родиною у цивільному шлюбі за адресою: АДРЕСА_1 , від якого вона народилась. Вони разом виховували доньку вели спільне господарство, організовували свій побут, проводили дозвілля, спільно харчувались, робили ремонти оселі. Починаючи з народження, позивач вважала ОСОБА_3 своїм батьком, який здійснював догляд за нею, турбувався, водив до дитячого садку та до школи, займався вихованням та освітнім процесом.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

У абз. 3 п. 15 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 Пленум Верховного Суду України вказав, що заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

В абз. 3 п. 13 вказаної постанови Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

А відповідно до абз. 1 п. 15 вищевказаної постанови Пленуму, суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України.

Статтею 51 Кодексу про шлюб та сім`ю (який був чинний станом на час народження позивача) передбачено, підстави виникнення прав та обов`язків батьків і дітей. Зокрема, взаємні права та обов`язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку. Чого в даному випадку зроблено не було.

За вимогами ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю (який був чинний станом на час народження позивача), в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Аналогічна норма права також закріплена у ст.ст. 128, 130, 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 Сімейного кодексу України.

У п. 9 вказаної постанови зазначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Як вбачається з довідки Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 201 від 02.08.2022, за життя ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою зареєстрована і співмешканка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 - мати позивача ОСОБА_5 . Крім того, сама позивач з 2001 року, тобто фактично з народження, проживала та була зареєстрована за цією адресою.

Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, зокрема, факт спільного проживання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матері позивача ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу ще до народження дитини, пояснили, що ОСОБА_3 вважав позивача ОСОБА_1 своєю рідною донькою, визнавав факт батьківства, з дитинства виховував її, піклувався про її розвиток та стан здоров`я, водив до дитячого садочку, а, в подальшому, до школи, називав позивача «доця». Мати позивача, будучи допитаною в якості свідка, також підтвердила, що саме ОСОБА_3 є рідним батьком ОСОБА_1 , у офіційному шлюбі з ним вона не перебувала, тому при здійсненні дій щодо реєстрації народження позивача, батька було записано зі слів матері.

У судовому засіданні досліджені також спільними фотографії, які також підтверджують факт родинних відносин між позивачем, її матір`ю та померлим ОСОБА_3 .

Встановлення даного юридичного факту потрібно для оформлення спадщини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обставини, викладені в позовній заяві стосовно встановлення факту батьківства, законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Михайло-Лукашівської сільської ради (, адреса місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький район, с. Михайло-Лукашеве, вул. Космічна, 8) про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Раздол Березівського району Одеської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Васильківське Запорізького району Запорізької області, є батьком ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Васильківське Вільнянського району Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 02.12.2022.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

02.12.2022