Справа №463/3724/18
Провадження №2-др/463/5/22
УХВАЛА

про відмову в прийнятті додаткового рішення

13 грудня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судового засідання: Онишкевича О.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №463/3724/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування витягу з Державного реєстру правочинів, визнання права спільної сумісної власності, зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом про визнання незаконною ухвали Львівської міської ради №1267 від 15 листопада 2007 року в частині приватизації способом викупу підвалу площею 20,6 кв.м. на АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1966 від 20 лютого 2008 року; скасування ухвали Львівської міської ради № 1267 від 15 листопада 2007 року в частині приватизації способом викупу підвалу площею 20,6 кв.м. на АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , витягу з Державного реєстру правочинів № 5470262 від 20 лютого 2008 року; визнання за всіма співвласниками житлових квартир будинку АДРЕСА_1 права спільної сумісної власності на приміщення за номером IV та V будинку площею 20,6 кв.м.; зобов`язання власників квартири АДРЕСА_2 за власні кошти привести приміщення за номером IV та V до попереднього стану згідно з а. 141 інвентаризаційної справи будинку, а також стягнення судового збору.

4 грудня 2019 року позивачем ОСОБА_2 подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просила стягнути з відповідачів 3 876,4 гривень судового збору.

Також 29 березня 2019 року позивачем ОСОБА_1 було подано клопотання про постановлення окремої ухвали щодо незаконного заволодіння приміщеннями ІV та V на АДРЕСА_1 .

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25 липня 2019 року у справі №463/3724/18 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування витягу з Державного реєстру правочинів, визнання права спільної сумісної власності, зобов`язання до вчинення дій. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 3 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Компенсовано за рахунок держави ОСОБА_3 3 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

6 серпня 2019 року судом було відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі щодо розподілу додаткових судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_3 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 задоволено частково; рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 липня 2019 року та додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 6 серпня 2019 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування витягу з Державного реєстру правочинів, визнання права спільної сумісної власності, зобов`язання до вчинення дій задоволено частково; визнано незаконною та скасовано ухвалу Львівської міської ради №1267 від 15 листопада 2007 року «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, які підлягають приватизації способом викупу» в частині приватизації способом викупу підвалу площею 20,6 кв.м. на АДРЕСА_1 ОСОБА_3 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень способом викупу № 1966 від 20 лютого 2008 року, укладений між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гриник І.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №103; зобов`язано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за власні кошти привести нежитлові приміщення, загальною площею 20,6 кв.м., позначені номерами IV та V, розташовані у підвалі будинку за адресою АДРЕСА_1 до їх стану, що існував до постановлення ухали Львівської міської ради №1267 від 15 листопада 2007 року; в задоволенні решти позову відмовлено; стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 1057,20 грн. за розгляд справи судом першої інстанції та 1585,80 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції; стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 352,40 грн. за розгляд справи судом першої інстанції та 528,60 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції; стягнуто з Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради в користь ОСОБА_2 352,40 грн. за розгляд справи судом першої інстанції та 528,60 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції; стягнуто з Львівської міської ради в користь ОСОБА_2 352,40 грн. за розгляд справи судом першої інстанції та 528,60 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виправлення описки в постанові Львівського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року; виправлено описку в постанові Львівського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року, вказано в описовій та мотивувальній частинах постанови на аркуші шостому в абзаці другому замість «25 серпня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися в суд…» - «25 червня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися в суд…»; на аркуші шостому постанови в абзаці дев`ятому замість «Вищевказані документи підтверджують те, що приміщення номер ІV та V не є житловими…» - «Вищевказані документи підтверджують те, що приміщення номер ІV та V не є нежитловими»; на аркуші сьомому постанови в абзаці шостому замість «… з Акту обстеження підвального приміщення за адресою АДРЕСА_3 …» - «… з Акту обстеження підвального приміщення за адресою АДРЕСА_3 …».

Постановою Верховного Суду від 22 вересня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково; постанову Львівського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року скасовано, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 25 липня 2019 року змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в решті рішення Личаківського районного суду міста Львова від 25 липня 2019 року залишено в силі; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3 524 грн. судових витрат, понесених на сплату судового збору за подання касаційної скарги; компенсовано ОСОБА_3 3 524 грн. судового збору, сплаченого нею за подання касаційної скарги в цій справі, за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року.

28 січня 2022 року позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі стосовно двох позовних вимог, а саме: 1. Самовільно захопленої смуги розмірами 0.8 м. х 2.9 м у приміщенні за номером V де і знаходився каналізаційний колектор будинку, та повернення такої співвласникам будинку. 2. Демонтажу каналізаційного колектору шляхом замурування та відновлення такого до попереднього стану.

Подану заяву мотивують тим, що у прохальній частині позовної заяві, зокрема у пункті 5 такої ними було зазначено «зобов`язати власників квартири АДРЕСА_2 за власні кошти привести приміщення за номером IV за V до попереднього стану згідно а. 141 інвентаризаційної справи будинку», що включало повернення викуплених частин приміщень за номером IV та Vа, а також самовільно захопленої смути розмірами 0,8м.х2.9м у приміщенні за номером V' де знаходився каналізаційний колектор будинку (який було замуровано) та відмовлення такого. Вказують, що на підставі ухвали Львівської міської ради № 1267 від 15 листопада 2007 року та договору купівлі-продаж № 1966 від 20 лютого 2008 року ОСОБА_3 зокрема набула права власності виключно на відокремлену частину площею 6.4 кв.м. у приміщенні під індексом V. Натомість відповідачі здійснюючи відокремлення вищезазначеної викупленої частини площею 6.4 кв.м. шляхом вимурування стіни та встановленням металевих дверей у приміщенні під індексом V додатково захопили смугу розмірами 0.8 м. х 2.9 м. де і знаходився каналізаційний колектор будинку, який відповідачами був демонтований та замурований. Вказують, що дані обставини ними були зазначені у позовній заяві та такі підтверджуються належними, допустими та достовірними доказами в розумінні от.77-80 ЦПК України, а саме: а. 141 інвентаризаційної справи будинку, на якому зазначені приміщення, які приєднуються та суттєве збільшення площі приміщення під індексом Va за рахунок захоплення смуги розмірами 0,8 x 2.9 у у технічному паспорті від 16 лютого 2007 року інвентарний номер 850, а також у плані квартири АДРЕСА_1 другий рівень. Натомість у мотивувальній частині рішення всупереч положенням п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України не зазначено чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуватися позовні вимоги, а саме самовільне захоплення відповідачами у приміщенні під індексом V смуги розмірами 0.8 м. х 2.9 м. де і знаходився каналізаційний колектор будинку, та чи був здійснений демонтаж такого шляхом та замурування та якими доказами вони підтверджуються. Вважають, що всупереч положенням пунктів 2, 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України судом не вказано про відхилені докази та мотиви їх відхилення, а також мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в частині самовільного захоплення відповідачами зазначеної вище смуги розмірами. Також вважають, що всупереч положенням п. 1 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у результативній частині рішення відсутній висновок суду про задоволення позову чи відмову в позові щодо позовних вимог, а саме: самовільно захопленої смуги розмірами 0.8м.х2,9м у приміщенні за номером V де знаходився каналізаційний колектор будинку та демонтажу такого шляхом замурування, тобто не ухвалено рішення.

У зв`язку з тим, що 3 грудня 2021 року матеріали цивільної справи №463/3724/18 було скеровано до Верховного Суду та такі станом на день надходження вказаної вище заяви до Личаківського районного суду м. Львова не повернулись, розгляд поданої заяви в десятиденний строк, визначений ч. 3 ст. 270 ЦПК України не могло бути здійснено, відтак заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було повідомлено відповідним листом, що розгляд їх заяви про ухвалення додаткового рішення буде відбуватись після повернення матеріалів справи до Личаківського районного суду м. Львова. При цьому з наявної на офіційному веб-порталі Верховного суду інформації вбачалось, що на той час в провадженні останнього перебували на розгляді заяви, подані в межах даної справи.

Ухвалою Верховного Суду від 2 лютого 2022 року задоволено заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виправлення описки; виправлено допущену в описовій частині постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року описку, а саме: замість «У квітні 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 , в якому просив залишити її без задоволення, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням всіх фактичних обставин справи» зазначено: «У квітні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 , в якому просили залишити її без задоволення, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням всіх фактичних обставин справи».

Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2022 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення Верховним Судом додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування витягу з Державного реєстру правочинів, визнання права спільної сумісної власності, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2022 року задоволено заяву ОСОБА_2 про виправлення описки, виправлено допущену Верховним Судом в описовій частині постанови від 22 вересня 2021 року описку, а саме в реченні «Апеляційні скарги ОСОБА_6 та представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 задоволено частково. […]» замість помилково зазначеного « ОСОБА_6 » правильно зазначено « ОСОБА_2 »; виправлено з власної ініціативи допущену Верховним Судом в описових частинах: ухвали від 6 квітня 2021 року про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 , ухвали від 6 квітня 2021 року про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ухвали від 18 травня 2021 року про визнання необґрунтованою заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід колегії суддів у складі: Стрільчука В.А., Ігнатенка В.М., Карпенко С. О., ухвали від 10 червня 2021 року про зупинення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року, ухвали від 11 серпня 2021 року про призначення справи до судового розгляду, ухвали від 22 грудня 2021 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови від 22 вересня 2021 року, ухвали від 2 лютого 2022 року про виправлення описки, ухвали від 16 лютого 2022 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, описку, а саме в текстах вказаних судових рішень в реченні «Апеляційні скарги ОСОБА_6 та представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 задоволено частково. […]» замість помилково зазначеного « ОСОБА_6 » правильно зазначити « ОСОБА_2 ».

Як встановлено судом, після розгляду вказаних вище заяв 4 травня 2022 року матеріали справи №463/3724/18 надійшли до Личаківського районного суду м. Львова, однак після їх повернення такі не було передано головуючому судді для розгляду заяви, а за вимогою судді Львівського апеляційного суду 19 травня 2022 року скеровано такі до вказаного суду.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 2 червня 2022 року задоволено клопотання ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування витягу з Державного реєстру правочинів, визнання права спільної сумісної власності, зобов`язання до вчинення дій.

У зв`язку з тим, що станом на 30 листопада 2022 року в автоматизованій системі суду були відсутні відомості про повернення матеріалів справи №463/3724/18 до Личаківського районного суду м. Львова, а з наявної на офіційному веб-порталі Львівського апеляційного суду інформації вбачалось, що в провадженні такого інших заяв чи клопотань, поданих в межах даної справи, не передбуває, судом було скеровано запит до даного суду щодо повернення матеріалів справи до Личаківського районного суду м. Львова для розгляду заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у такій.

13 грудня 2022 року судом було отримано відповідь Львівського апеляційного суду на вказаний вище запит, згідно з якою цивільна справа №463/3724/18 була повернута до Личаківського районного суду м. Львова ще 24 червня 2022 року.

Відтак 13 грудня 2022 року судом було встановлено, що матеріали справи №463/3724/18 перебувають в архіві Личаківського районного суду м. Львова, а відтак головуючим суддею було витребувано такі для здійснення розгляду заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд здійснює розгляд даної заяви без виклику сторін у судове засідання. Оскільки розгляд заяви здійснюється судом за відсутності учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи та подану заяву, суд приходить до наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Так у поданій заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують, що на їх думку судом не було ухвалено рішення стосовно двох позовних вимог, а саме щодо самовільно захопленої смуги розмірами 0.8 м. х 2.9 м у приміщенні за номером V де і знаходився каналізаційний колектор будинку, та повернення такої співвласникам будинку, а також демонтажу каналізаційного колектору шляхом замурування та відновлення такого до попереднього стану. Вважають, що дані вимоги охоплювалися заявленою ними позовною вимогою про зобов`язання власників квартири АДРЕСА_2 за власні кошти привести приміщення за номером IV за V до попереднього стану згідно а. 141 інвентаризаційної справи будинку. При цьому зазначають, що рішення суду не відповідає вимогам ст.ст. 264, 265 ЦПК України, зокрема на їх думку судом в мотивувальній частині рішення не було надано оцінки вказаним вище обставинам щодо самовільного захоплення відповідачами у приміщенні під індексом V смуги розмірами 0.8 м. х 2.9м. де знаходився каналізаційний колектор будинку, та чи було здійснено демонтаж такого шляхом та замурування, а також якими доказами дані обставини підтверджуються. Також вважають, що в резолютивній частині судом мало бути вказано висновок про задоволення позову чи відмову у задоволенні позову щодо кожної з заявлених вимог.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що позивачами окремих позовних вимог про повернення співвласникам будинку самовільно захопленої на їх думку відповідачами смуги розмірами 0.8 м. х 2.9 м у приміщенні за номером V, де знаходився каналізаційний колектор будинку, а також про демонтаж каналізаційного колектору шляхом замурування та відновлення такого до попереднього стану, не заявлялось.

При цьому відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Тобто зі змісту даної норми вбачається що, висновок про задоволення позову чи про відмову в позові щодо кожної з заявлених вимог зазначається судом у разі часткового задоволення позову.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25 липня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було відмовлено повністю, а відтак в суду був відсутній обов`язок вказувати в резолютивній частині висновок щодо кожної з заявлених вимог, в тому числі і окремо щодо вимоги про зобов`язання власників квартири АДРЕСА_2 за власні кошти привести приміщення за номером IV за V до попереднього стану згідно а. 141 інвентаризаційної справи будинку. При цьому постановою Верховного Суду від 22 вересня 2021 року за результатами касаційного перегляду рішення суду резолютивну частину такого було залишено без змін, що також підтверджує наведені вище висновки.

Щодо неповноти викладення на думку заявників судом мотивувальної частини рішення, то суд звертає увагу на те, що постановою Верховного Суду від 22 вересня 2021 року рішення Личаківського районного суду міста Львова від 25 липня 2019 року змінено саме в мотивувальній частині, викладено таку в редакції даної постанови. З врахуванням наведеного суд не може ухвалювати додаткового рішення з метою зазначення будь-якої додаткової мотивації, оскільки постанова суду касаційної інстанції є остаточною.

Відтак, беручи до уваги наведене вищесуд вважає, що дана заява до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 247, 260, 261, 264, 265, 270, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування витягу з Державного реєстру правочинів, визнання права спільної сумісної власності, зобов`язання до вчинення дій відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивачі: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 , паспорт серії НОМЕР_4 .

Львівська міська рада, місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України04055896.

Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Площа Галицька, 15, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України25558625.

Суддя: Стрепко Н.Л.