Провадження № 2/752/3628/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 червня 2022 року місто Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ольшевської І.О.,

за участю секретаря Крекотень О. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. та додаткові витрати на дитину в сумі 4 810,95 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 14 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Менського районного управління юстиції у Чернігівській області, про що складено відповідний актовий запис №39.

Від спільного шлюбу у сторін є син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2020 року у справі №752/22877/19 вказаний шлюб було розірвано.

Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із позивачем, на повному її утриманні, окрім того, відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності не має, а тому відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, шляхом стягнення з останнього аліментів у твердій грошовій сумі.

Поряд із цим, позивач зазначає, що несе матеріальні витрати, пов`язані із підготовкою дитини до школи, а тому, за переконанням позивача, відповідач зобов`язаний компенсувати частини витрат, які визначаються позивачем як додаткові витрати на дитину в порядку ст. 185 СК України.

З урахування обставин справи позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 аліменти у твердій грошові сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2021 року, до досягнення сином повноліття або ж зміни матеріального стану сторін; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину з вартості понесених додаткових витрат на утримання ОСОБА_3 у розмірі 4 810,95 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.09.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву.

10 листопада 2021 року від відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи копії довідки про доходи.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстровано шлюбі, який рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 у справі № 752/22877/19 розірваний.

Під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського управління юстиції у м. Києві від 26 серпня 2015 р. серія НОМЕР_1 .

За твердженням позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, додаткові витрати на дитину не несе, що стало підставою для звернення до суду із указаним позовом.

Відповідно із статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із частинами другою, третьою статті 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Факт відсутності в батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18).

При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Беручи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів неповнолітнього сина ОСОБА_3 , враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача, відомості про його доходи, відсутність відомостей про наявність аліментних зобов`язань стосовно інших осіб, зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем у позасудовому порядку не досягнуто домовленостей щодо утримання дитини, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивачки в цій частині та необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина, у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягненню дитиною повноліття, що за переконанням суду буде достатнім та належним розміром для забезпечення потреб неповнолітньої дитини.

Відповідач не довів належними засобами доказування неможливість сплачувати таку суму коштів на утримання дитини.

Щодо вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дитину суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, перелік яких визначений цією статтею, він не є вичерпним і залежить від кожного окремого випадку.

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, якими є періодичні витрати на лікування або оздодровлення дитини; систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами; витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» для стягнення додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, можна притягнути лише батьків.

Відповідно до положень статті 185 Сімейного кодексу України батько зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на свою дитину, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання.

Додаткові витрати на дитину можуть сплачуватися наперед, або вони покриваються після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів - чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів.

Виходячи з норм ст.185 СК України, під додатковими витратами слід розуміти періодичні витрати на лікування дитини, систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами, які потребують лікування, витрати на гуртки, заняття, тощо.

Отже, з наведеного слід дійти висновку, що додаткові витрати на дитину це витрати, що викликані особливими обставинами/потребами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо).

Додаткові витрати на дитину не є аліментами.

Визначені позивачем у позові витрати на дитину не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (частина перша стаття 192 Сімейного кодексу України).

Разом з тим, згідно зі статтею 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно відбитка штемпеля АТ «Укрпошта» позовну заяву з додатками було направлено на адресу суду 15 вересня 2021 року, тобто в порядку ст. 191 СК України днем пред`явлення позову суд встановлює 15 вересня 2021 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Таким чином, право позивача на стягнення аліментів на неповнолітнього сина встановлено у судовому засіданні та підлягає визнанню, тобто в цій частині позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, однак вимога позивача про стягнення додаткових витрат на дитину задоволенню не підлягає, оскільки визначений позивачем обсяг додаткових витрат не є передбаченим законом в розумінні ст. 185 СК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 185, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 76, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій формі 3 000,00 грн. (три тисячі гривень) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 вересня 2021 року до досягнення сином повноліття або ж зміни матеріального стану сторін.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.) грн.

5. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

8. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя І.О. Ольшевська