КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого -Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

В Печерський районний суд міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) в якомупросив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року у справі № 753/13841/16-ц на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/3 частини до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно.

Позов обґрунтовував тим, що він та ОСОБА_2 з 09 липня 2013 року по 30 березня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі, у них - ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка - ОСОБА_4 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 березня 2015 року шлюб між ними було розірвано.

У липні 2016 року відповідач звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їхньої спільної дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини заробітку з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 21 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В подальшому, 10 лютого 2017 року між ним та ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстрований Святошинським районним у місті Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві. При проживанні у шлюбі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась дочка - ОСОБА_6 .

На підставі наказу Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року з нього стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_6 в розмірі ј частки від його доходу, але не більше 50% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 липня 2019 року, а тому позивач вважає, що розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини заробітку з усіх видів доходів щомісячно, підлягає зменшенню до 1/6 частини від його заробітку (доходу).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року, ОСОБА_1 , оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просив рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року у справі № 753/13841/16-ц на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/3 частини до 1/6 частини з усіх видів доходів ОСОБА_1 щомісячно, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги вказується, що суд першої інстанції при розгляді справи не прийняв до уваги те, що 1/3 частина заробітку платника аліментів відповідно до вимог закону присуджується на утримання двох дітей, а на утримання одної дитини - ј.

Крім того, зазначається про те, що суд не взяв до уваги надані позивачем докази про сплату позивачем аліментів на утриманні доньки ОСОБА_6 , які підтверджують фактичне утриманні ще однієї дитини, чим проігноровано зміну сімейного стану платника аліментів як підставу для зменшення аліментів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

За правилами ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Так як дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Правом на подання відзив на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 не скористалась.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позову про зменшення розміру аліментів, Печерський районний суд міста Києва виходив із того, що розмір аліментів, встановлений Дарницьким районним судом міста Києва у рішенні від 27 грудня 2016 року а саме: 1/3 частина заробітку з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 21 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття відповідає нормам, встановленим частиною другою статті 182 СК України, та не перевищує 50 % стягнень із заробітної плати позивача, а відтак, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи і узгоджуються з вимогами закону.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В частині другій статті 51 Конституції України сім'я, зазначено, що дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Приписами статей 150, 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2013 року по 30 березня 2015 року. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року у справі № 753/13841/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку з усіх його видів доходів щомісячно, починаючи з 21 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судовим наказом Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року у справі № 752/14525/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів - ОСОБА_1 , але не більше 50 % мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 липня 2019 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2020 року у справі № 369/8568/20 зменшено розмір аліментів, визначений судовим наказом Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів ОСОБА_1 - щомісячно, починаючи з 15 липня 2019 року. Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів ОСОБА_1 - щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Встановивши, що позивач обгрунтовує вимоги про зменшення розміру аліментів лише тією обставиною, що 19 лютого 2018 року від проживання у іншому шлюбі між ним і ОСОБА_5 , у них народилась донька ОСОБА_6 , a доказів погіршення свого майнового становища у зв`язку з народженням дитини у іншому шлюбі не надав, суд з врахуванням вимог ст. 192 СК України прийшов до законного і обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів.

При цьому, колегія суддів враховує також правовий висновок Верховного Суду із аналогічних правовідносин, викладений у постанові від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 про те, що факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що Печерський районний суд міста Києване прийняв до уваги те, що 1/3 частина заробітку платника аліментів відповідно до вимог закону присуджується на утримання двох дітей, а на утримання одної дитини - ј не заслуговують на увагу, оскільки за змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Вказана частка - 1/3 частина заробітку (доходу) платника аліментів визначена рішеннямДарницького районного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року у справі № 753/13841/16-ц, яке в установленому законом порядку набрало законної сили після перегляду апеляційним судом міста Києва 14 березня 2017 року і є чинним на час вирішення вказаного спору.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд не взяв до уваги надані позивачем докази про сплату аліментів на утриманні доньки ОСОБА_6 , які підтверджують фактичне утриманні ще однієї дитини, чим проігноровано зміну сімейного стану платника аліментів як підставу для зменшення розміру аліментів, колегія суддів визнає необгрунтованими, так як позивачем відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України не доведено погіршення свого майнового стану.

Інші доводи апеляційної скарги про порушенням норм матеріального і процесуального права колегія суддів вважає необгрунтованими.

Суд першої інстанції застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини і не допустив порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору.

За таких обставин апеляційну скаргуОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення а рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар