Справа № 199/111/22
(2/199/1088/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

22 червня 2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Богун О.О.

при секретареві Ткаченко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

АТ "Кредобанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 26.02.2019 року між АТ "Кредобанк" та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір N CL-174020. За умовами укладеного договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався в порядку та на умовах, визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. У випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків позичальником, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. Також, у разі невиконання позичальником зобов`язань згідно з Кредитним договором, позичальник банку сплачує пеню, яка нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у Кредитному договорі і підлягає сплаті у національній валюті України за офіційним курсом НБУ, встановленим на день сплати. В даному випадку позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Відповідач своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 29.11.2021 у нього перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 101 937,12 грн., яка складається з: 55 452,52 грн. - боргу по тілу кредиту; 46 484,60 грн. - заборгованості по процентах, яку позивач просить стягнути з відповідача. Також, позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2022 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

06.05.2022 року відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву в якому останній заперечував проти позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що матеріали справи не містять достатніх доказів які б свідчили про належним чином нараховану процентну ставку Банком.

01 червня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду по суті.

22 червня 2022 року справу розглянуто по суті позовних вимог.

Представник позивача не скористався правом брати участь у судових засіданнях, просив розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій заперечував проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов, просив провести розгляд у його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу не здійснюється.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи 26.02.2019 між АТ "Кредобанк" та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір N CL-174020, який був підписаний сторонами.

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, банк видає позичальнику кредит у сумі 60 000,00 грн. на строк до 23.02.2024.

Відповідачем ОСОБА_1 від банку отримано грошові кошти, обумовлені у кредитному договорі, в повному обсязі шляхом перерахування на рахунок позичальника, що підтверджується Меморіальними ордерами N 10801523 від 26.02.2019, N 10801550 від 26.02.2019, N 10807013 від 26.02.2019, N 10807037 від 26.02.2019, N 10807061 від 26.02.2019.

Відповідно до пункту 4.2. Договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом "факт/360", за ставкою визначеною п. 4.1. Договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі.

У відповідності до п. 6.1 та п. 6.2 Договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені кредитним договором. Погашення заборгованості здійснюється згідно Графіку платежів.

Відповідно до п. 6.9 Кредитного договору, Банк у випадках передбачених п. 3.3 Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.

У зв`язку з цим позивачем 17.09.2021 на адресу ОСОБА_1 направлено досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості, однак, протягом строків, встановлених у досудовій вимозі, ним не було погашено заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором, позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі, розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі п. 7.1 Кредитного договору, не може перевищувати 15 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту N CL-174020 від 26.02.2019, наданого позивачем до позовної заяви, станом на 29.11.2021 у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 101 937,12 грн., яка складається з: 55452,52грн. - боргу по тілу кредиту; 46484,60 грн. - заборгованості по процентах.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність заборгованості ОСОБА_1 перед АТ "Кредобанк" у розмірі 101 937,12 грн., отже позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10193,71 грн. та судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу.

У випадку, коли заява (клопотання) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надійшла після ухвалення рішення суду за результатами розгляду справи, така заява (клопотання) учасника справи не розглядається, а питання розподілу судових витрат, про які йдеться у ній, не вирішується з огляду на відсутність відповідної заяви (клопотання) до ухвалення судом рішення.

Така позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 січня 2019 року у справі N 927/26/18 та ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 липня 2018 року у справі N 918/560/16.

Встановлено, що до матеріалів справи позивачем долучено копію договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року (а. с. 38).

Однак, з долученого до матеріалів справи договору про надання правової допомоги неможливо встановити, вартість та обсяг наданих послуг за даним договором, та чи надавались такі послуги взагалі.

Крім того, позивач не надав до суду детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Неподання стороною на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку - детального опису робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному з видів робіт, необхідних для надання правової допомоги позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 (провадження N 11-562ас18) зазначено, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат".

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі N 379/1418/18 (провадження N 61-9124св20) вказано, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення".

В даному випадку позивачем не надано документального підтвердження фактично понесених витрат на правничу допомогу адвоката, таким чином, вони не підлягають стягненню, а судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 526, 550, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 11-13, 76-81, 128, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (, місцезнаходження - вул. Сахарова,78, м. Львів, 79026) заборгованість за договором N CL-174020 від 26.02.2019, яка виникла станом на 29.11.2021 та складається із: 55452,52грн. - боргу по тілу кредиту; 46484,60 грн. - заборгованості по процентах, а всього 101 937 (сто одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) гривень 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (, місцезнаходження - вул. Сахарова,78, м. Львів, 79026) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текстрішення суду складено 22 червня 2022 року.

Суддя О.О. Богун

22.06.2022