Справа № 932/9049/22
Провадження № 2/932/1220/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Скрипниченко К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Білецька Вероніка Іванівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2021 року позивач звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Білецька Вероніка Іванівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, до якої входить трикімнатна квартира, загальною площею 50,2 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 . Вона є єдиним спадкоємценм вказаної квартири, однак зі спливом 6-місячного строку з моменту відкриття спадщини вона не прийняла спадщину в зв`язку із запровадженням в Україні карантину через спалах короновірусу COVID-19. Після послаблення карантинних заходів вона зверталась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу з проханням прийняти заяву про прийняття спадщини, 17.09.2021 року приватним нотаріусом Білецькою В.І. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки було встановлено пропуск строку для прийняття спадщини та додатково в усному порядку було повідомлено про необхідність звертатись до суду із позовом про встановлоення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач вказує на те, що смерть її мами та початок перебігу строку для прийняття спадщини випала на період введеного в Україні карантину, пов`язаного з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, в зв`язку з чим вона не могла з об`єктивних причин вчинити необхідні дії для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Посилаючись на зазначене, позивач просить визначити їй додатковий строк у три місяці для подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2021 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді від 01.11.2021 року по справі відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.06.2022 року витребувано у приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Білецької В.І. належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.11.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у наданій суду заяві 05.12.2022 року просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила витрати по справі віднести за її рахунок.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у наданій суду заяві просив розглядати справу у його відсутності та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день, час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини згідно до ст.1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 цієї статі часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності до ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ч.2 цієї статті - не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.2 цієї статті - якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі N 643/3049/16-ц (провадження N 61-39398св18).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі N 381/4482/16-ц (провадження N 61-12844св18).

Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 12.12.2020 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до якої входить трикімнатна квартира, загальною площею 50,2 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємець померлої матері, у передбачений законом строк не прийняла спадщину в зв`язку із запровадженням в Україні карантину через спалах короновірусу COVID-19 на підставі ухвалення Кабінетом Міністрів України 11.03.2020 року рішення щодо запровадження карантину на всій території України (постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211), в подальшому карантин було продовжено до 24.04.2020 року, а згодом до 22.05.2020 року, на території України на той час діяли певні карантинні обмеження, в тому числі нотаріальною палатою було рекомендовано нотаріусам здійснити всі можливі профілактичні заходи та призупинити особистий прийом громадян. Також нотаріальною палатою України було закликано громадян на період карантину утриматися від особистого відвідування нотаріальних контор та приватних нотаріусів. Враховуючи викладене, позивач хвилювалась за своє здоров`я і тому пропустила строк для прийняття спадщини. Після послаблення карантинних заходів позивач зверталась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Білецької В.І. з заявою про прийняття спадщини.

17.09.2021 року приватним нотаріусом Білецькою В.І. була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій з посиланням на пропущення позивачкою строку для прийняття спадщини.

Відповідно до копії спадкової справи №20/2021, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Білецькою В.І., наданої на запит суду, з заявою від 15.09.2021 року про отримання спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса звернулася лише позивач ОСОБА_1 .

Зважаючи на вищенаведені обставини, суд вважає, що передбачений чинним законодавством строк для звернення до нотаріуса з заявою для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з визначенням позивачу додаткового строку в три місяці, достатнього для подачі заяви до нотаріуса для прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_2 , який відраховувати з дня набрання законної сили рішенням суду.

Будь-яких доказів в спростування вимог позивача суду не надано.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, зважаючи на клопотання позивача, витрати по справі покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Білецька Вероніка Іванівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , додатковий строк у три місяці для подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обчислювати з дня набрання законної сили рішенням суду.

Витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева