№ 207/2324/21
№ 2/207/233/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Морозові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про захист прав споживачів фінансових послуг,

В С Т А Н О В И В :

29 червня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Івах Євгеній Вікторович, звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант", в якій просить суд стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на його користь за полісом № АМ/9905792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.05.2019 року пеню за період з 25.06.2020 року по 08.06.2021 року в розмірі 10153 грн. 46 коп.; 3% річних у сумі 2416 грн. 86 коп. за період з 25.06.2020 року по 08.06.2021 року; інфляційні втрати за період з липня місяця 2020 року по травень місяць 2021 року у сумі 7796 грн. 80 коп. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.05.2019 року біля будинку №56 по вул.Чернишевського у м.Кам`янське, Дніпропетровської області, за участі двох автомобілів ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 (водій - ОСОБА_2 ) та автомобіля «TOYOTA» RAV4 державний номерний знак НОМЕР_2 (vin НОМЕР_3 ) відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої наведені вище автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно- постанови Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 18.06.2019 року було встановлено, що наведена вище дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок винних дій водія автомобіля ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_2 (постанова набрала законної сили 01.07.2019 року). При цьому як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу доданого до позову - автомобіль «TOYOTA» RAV4 державний номерний знак НОМЕР_2 (vin НОМЕР_3 ) належить на праві власності позивачу у справі.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 (водій - ОСОБА_2 ) була застрахована у ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ" за полісом № АМ/9905792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.05.2019 року, зі строком дії з 00год. 00хв. 15.05.2019 року по 14.05.2020р., страхова сума за полісом (за даним страховим ризиком - «шкода майну») - 100000,00 грн., франшиза - 2000,00 грн.

Представник позивача зазначив, що незважаючи на факт подання у встановленому чинним законодавством порядку до страховика усіх документів задля здійснення страхового відшкодування, 12.07.2019 року було виплачено страхове відшкодування вочевидь не в тому розмірі як того вимагає положення чинного законодавства та розмір зобов`язань страховика за полісом (в межах страхової суми - 100000,00 грн.) - у розмірі 13619,01 грн., що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку АТ КБ «Приватбанк» від 17.07.2019 року. Таким чином, враховуючи викладене та передбачені підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, відмова страховика у здійсненні повноцінного страхового відшкодування у випадку іншому, поміж передбачених ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є безпідставною та такою, що не ґрунтується на Законі, оскільки під час вирішення питання про наявність підстав для здійснення страхового відшкодування страховик повинен віддавати пріоритет положенням вказаного Закону.

Після цього позивач звернулась з позовом до суду із вимогами про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 84380,99 грн., суми пені, інфляційних втрат та 3% річних за весь період затримки страхової виплати.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 20.08.2020 року у цивільній справі №207/2508/19 (провадження №2/207/469/20) за позовом ОСОБА_1 до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» про захист прав споживачів фінансових послуг - позовні вимоги було повністю задоволено: стягнуто з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 за полісом № АМ/9905792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.05.2019 року страхове відшкодування у розмірі 84380,99 грн., пеню за період з 13.07.2019 року по 24.06.2020 року в розмірі 20979,65 грн., суму 3% річних у розмірі 2407,00 грн. за період з 13.07.2019 року по 24.06.2020 року, інфляційні втрати у сумі 310,34 грн. за період з 13.07.2019 року по 28.01.2020 року, а всього 108077, 98 грн. (сто вісім тисяч сімдесят сім гривень, 98 копійок.); стягнуто з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі гривень) 00 коп. витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу та складання Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 26/07/19 від 23.07.2019 року. Зазначене рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 20.08.2020 року у цивільній справі №207/2508/19 (провадження №2/207/469/20) було залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.05.2021 року.

Представник позивача зазначив, що відповідач (ТзДВ «СК «Альфа-Гарант») виконав рішення суду лише 09.06.2021 року, що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку позивачки від 14.06.2021 року №2NS6BPP54VSTI3О виданої АТ «КБ «Приватбанк».

Разом з тим факт виконання 09.06.2021 року рішення суду не звільняє відповідача від цивільно-правової відповідальності у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат за триваюче порушення прав позивача, за той період який передував виконанню відповідачем рішення суду. Як вбачається з рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 20.08.2020 року у цивільній справі №207/2508/19 (провадження №2/207/469/20) за позовом ОСОБА_1 до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» про захист прав споживачів фінансових послуг з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» було серед іншого стягнуто: страхове відшкодування у розмірі 84380,99 грн., пеню за період з 13.07.2019 року по 24.06.2020 року в розмірі 20979,65 грн., суму 3% річних у розмірі 2407,00 грн. за період з 13.07.2019 року по 24.06.2020 року, інфляційні втрати у сумі 310,34 грн. за період з 13.07.2019 року по 28.01.2020 року, а всього 108077,98 грн.

Наразі позивачем заявляються позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних за інший період (за період з 25.06.2020 року по 08.06.2021 року). Позивачем під час розгляду цивільної справи №207/2508/19 (провадження №2/207/469/20) за позовом ОСОБА_1 до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» про захист прав споживачів фінансових послуг не заявлялись вимоги про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних за період з 25.06.2020року по 08.06.2021 року.

Згідно п.36.5. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної витати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Крім того оскільки згідно ст.979 ЦК України до обов`язків страховика віднесено при настанні страхового випадку здійснення страхової виплати, можна дійти висновку про те, що таке зобов`язання є грошовим, і в разі прострочення його виконання настає відповідальність передбачена ч.2 ст.625 ЦК України у вигляді інфляційних втрат, та 3% річних. Крім того згідно ст.611 ЦК України одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата пені.

Так, відповідачем 09.06.2021 року на виконання рішення суду було виплачено страхове відшкодування, отже правомірним буде нарахування пені, інфляційний втрат та 3% річних на суму страхового відшкодування (за вирахуванням вже сплаченої частини) починаючи з 25.06.2020 року по 08.06.2021 року.

У відповідності до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи; в даному випадку розмір франшизи встановлений у полісі (р.5) та складає 2000,00 грн. Листом вимогою від 24.07.2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо сплати різниці між сплаченою частиною страхового відшкодування у сумі 13619,01 грн. та реальним збитком визначеним у Звіті про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №26/07/19 від 23.07.2019 року у розмірі 95192,78 грн. (без урахування ПДВ), та за мінусом франшизи у розмірі 2000,00 грн. Крім того у зазначеній вимозі позивач просив сплатити пеню, інфляційні втрати та 3% річних за весь період прострочення.

Страхове відшкодування (сума на яку нараховується пеня) складається з розміру збитку визначеного у висновку експерта (в рамках проведеної судової автотоварознавчої експертизи у справі №207/2508/19) складає 102610,38 грн. без урахування ПДВ (без ПДВ), за вирахуванням франшизи у розмірі 2000,00 грн., та за вирахуванням сплаченої 12.07.2019 року суми 13619,01 грн., тобто 102610,38 грн. без урахування ПДВ - 2000,00 грн. - 13619,01 грн = 84 380.99грн.

Розрахунок позовних вимог (ціни позову) складається з наступного: 2416,86 грн. - 3% річних за період з 25.06.2020 року по 08.06.2021 року; 10153,46 грн. пені за період з 25.06.2020 року по 08.06.2021 року, інфляційні втрати за період з липня місяця 2020 року по травень місяць 2021 року 7796,80 грн., а всього 20367,12 грн.

Крім того, у зв`язку із несвоєчасним отриманням позивачем повного страхового відшкодування, позивач був змушений звернутись за наданням професійної правничої допомоги до Адвокатського об`єднання «Радник», та уклав з ним договір про надання професійної правничої допомоги. У зв`язку з наданням позивачу професійної правничої допомоги адвокатським об`єднанням підготовлено цю позовну заяву, надано позивачу відповідні консультації, підготовлено позов та заяви з процесуальних питань, тощо. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо.

Орієнтовний розмір витрат позивача на ведення цієї справи, які позивач поніс та очікує понести у суді першої інстанції приблизно складає 10000,00 грн., який складається з витрат по оплаті збирання доказів та подання їх до суду разом із позовною заявою; надання консультацій та роз`яснень правового характеру безпосередньо пов`язаних з предметом позову; складанням цієї позовної заяви, заяв, клопотань доданих до позову; представництвом інтересів позивача у суді. Розмір зазначених витрат є орієнтовним, тож у разі їх збільшення - позивач заявляє про можливість їх збільшення. У суді апеляційної інстанції (у разі апеляційного перегляду справи) орієнтовних розмір витрат по оплаті професійної правничої допомоги та інших судових витрат орієнтовно складатиме 7000, 00 грн.; у суді касаційної інстанції (у разі касаційного перегляду справи) орієнтовних розмір витрат по оплаті професійної правничої допомоги та інших судових витрат орієнтовно складатиме 5000,00 грн.

Оскільки чинне законодавство передбачає сплату адвокатського гонорару під відкладальною умовою (з відстроченням платежу) та їх наступне відшкодування у судовому порядку повідомляю суду про те, що умовами договору про надання професійної правничої допомоги укладеного між позивачем та АО «Радник» передбачено сплата адвокатського гонорару та відшкодування усіх інших витрат під відкладальною умовою (з відстроченням платежу), а саме через 60 календарних днів від дня набрання законної сили рішення суду першої інстанції.

Крім того на виконання п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України позивач наголосив, що до подання позовної заяви до суду, судом не вживались заходи забезпечення доказів або позову; на виконання п.6 ч.2 ст. 175 ЦПК України, позивачем перед поданням позову до суду вживались заходи позасудового врегулювання спору з відповідачем - надсилались необхідні для здійснення відшкодування документи, подавалась заява про страхове відшкодування, тощо, що власне і стало підставою для здійснення відповідачем нехай часткової, але всеж-таки виплати страхового відшкодування. Після ухвалення у справі рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду відповідачем було лише виконано рішення суду, інші виплати щодо яких заявлено позов відповідачем не сплачено. Тому позивачка була вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Представником відповідача ОСОБА_3 на адресу суду було надіслано клопотання щодо направлення копії позовної заяви з додатками на адресу ТДВ СК "Альфа-Гарант".

Згідно супровідного листа від 15 липня 2021 року за вих. № 207/2324/21/17892/21 на поштову адресу відповідача судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження від 13.07.2021 року по цивільній справі та копія позовної заяви з додатками. Також відповідачу по справі судом було направлено на його електронну адресу копію позовної заяви з додатками.

Відповідач по справі Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант", будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, взявши до уваги позицію представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 15.05.2019 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №56 по вул.Чернишевського у м.Кам`янське, Дніпропетровської області, при виникненні перешкоди в русі не вжила заходів для зменшення швидкості до повної зупинки, та здійснила наїзд на припаркований автомобіль TOYOTA, державний номерний знак НОМЕР_2 . Автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідач ОСОБА_2 вину визнала повністю. Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 червня 2019 року по справі № 207/1723/19 ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (арк.с. 25-26). Позивач є власником пошкодженого у ДТП автомобіля TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 (vin НОМЕР_3 ), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (арк.с. 24). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 (водій - ОСОБА_2 ) була застрахована у ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ" за полісом № АМ/9905792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.05.2019 року, зі строком дії з 00год. 00хв. 15.05.2019 року по 14.05.2020р., страхова сума за полісом (за даним страховим ризиком - «шкода майну») - 100000,00 грн., франшиза - 2000,00 грн. (арк.с. 34-35). 11 липня 2019 року позивачем було надано страховику Заяву про страхове відшкодування (арк.с. 22). За результатами розгляду матеріалів даної ДТП, відповідачем ТзДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" 12 липня 2019 року було виплачено позивачу страхове відшкодування не в тому розмірі як того вимагає положення чинного законодавства та розмір зобов`язань страховика за полісом (в межах страхової суми - 100000.00грн) в розмірі 13619 грн. 01 коп., що підтверджується випискою з рахунку (арк.с. 27). З метою захисту своїх порушених прав, позивач був змушений звернутись до суду із вимогами про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 84380 грн. 99 коп., суми пені, інфляційних втрат та 3% річних за весь період затримки страхової виплати.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 20.08.2020 року у цивільній справі №207/2508/19 (провадження №2/207/469/20) за позовом ОСОБА_1 до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» про захист прав споживачів фінансових послуг - позовні вимоги було повністю задоволено: стягнуто з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 за полісом № АМ/9905792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.05.2019 року страхове відшкодування у розмірі 84380,99 грн., пеню за період з 13.07.2019 року по 24.06.2020 року в розмірі 20979,65 грн., суму 3% річних у розмірі 2407,00 грн. за період з 13.07.2019 року по 24.06.2020 року, інфляційні втрати у сумі 310,34 грн. за період з 13.07.2019 року по 28.01.2020 року, а всього 108077, 98 грн. (сто вісім тисяч сімдесят сім гривень, 98 копійок.); стягнуто з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі гривень) 00 коп. витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу та складання Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 26/07/19 від 23.07.2019 року. (арк.с. 43-50) Зазначене рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 20.08.2020 року у цивільній справі №207/2508/19 (провадження №2/207/469/20) було залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.05.2021 року (арк.с. 52-56).

Відповідач ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» виконав рішення суду лише 09.06.2021 року, що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку позивачки від 14.06.2021 року №2NS6BPP54VSTI3О виданої АТ «КБ «Приватбанк» (арк.с. 28).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно ст. 6 даного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором.

Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

За змістом статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплати страхувальникові або іншій особі, визначений у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Аналогічні за змістом положення передбачені статтею 992 ЦК України.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 6-927цс16.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу Цивільного захисту України, дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху дорожнього транспортного засобу, внаслідок якої загинули або зазнали травм люди чи заподіяна шкода майну.

Таким чином матеріалами справи підтверджується наявність причинно-наслідкового зв`язку між завданням позивачу матеріальної шкоди та настанням страхового випадку.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 (водій - ОСОБА_2 ) була застрахована у ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ" за полісом № АМ/9905792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.05.2019 року, зі строком дії з 00 год. 00 хв. 15.05.2019 року по 14.05.2020р., страхова сума за полісом (за даним страховим ризиком - «шкода майну») - 100000,00 грн., франшиза - 2000,00 грн.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначений вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, до яких зокрема відноситься: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана у тому числі з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У відповідності із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної школи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

В даному випадку на підставі норм діючого законодавства України відповідач ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» мав належним чином виконати вимоги законодавства та взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, проте, вищенаведеного не здійснив, і своїми діями завдав позивачу моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення на її користь за полісом № АМ/9905792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.05.2019 року пеню за період з 25.06.2020 року по 08.06.2021 року в розмірі 10153 грн. 46 коп.; 3% річних у сумі 2416 грн. 86 коп. за період з 25.06.2020 року по 08.06.2021 року; інфляційні втрати за період з липня місяця 2020 року по травень місяць 2021 року у сумі 7796 грн. 80 коп. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд керуючись ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. на користь держави.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 526, 612, 625, 549, 510, 922, 993, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 265, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про захист прав споживачів фінансових послуг.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (код , місцезнаходження: 01133, Київська область, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) за полісом № АМ/9905792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.05.2019 року пеню за період з 25.06.2020 року по 08.06.2021 року в розмірі 10153 грн. 46 коп.; 3% річних у сумі 2416 грн. 86 коп. за період з 25.06.2020 року по 08.06.2021 року; інфляційні втрати за період з липня місяця 2020 року по травень місяць 2021 року у сумі 7796 грн. 80 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.Ю. Погребняк