У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Скаженик Я.О.,

розглянувши у судовому засідання в залі суду в м. Києва заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна, що є спільною сумісною власністю, стягнення компенсації у порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває вищезазначена справа.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.12.2022 у справі було відкрито провадження та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Разом із позовною заявою представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано до суду заяву про забезпечення позову у якій остання просила суд накласти арешт на транспортний засіб марки TOYOTA RAV4, 1987 см3, 2021 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) шляхом заборони відчуження (продажу, міни, дарування) цього транспортного засобу, а також заборони вчиняти будь-які дії щодо здійснення реєстрації та/або перереєстрації транспортного засобу TOYOTA RAV4, 1987 см3, 2021 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на нового власника.

В обґрунтування поданої заяви вказує, що предметом позову у даній справі є визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя та в порядку поділу майна визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності по Ѕ частині транспортного засобу TOYOTA CAMRY, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , рік випуску: 2017, колі: чорний; стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 447 780,00 грн. грошової компенсації за Ѕ частину вартості транспортного засобу TOYOTA CAMRY, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , рік випуску: 2017, колі: чорний.

Зазначає, що транспортний засіб TOYOTA CAMRY, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , рік випуску: 2017, колі: чорний, який є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , було відчужено останньою без згоди позивача, а тому позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення із відповідача компенсації за Ѕ частину спірного автомобіля.

Стверджує, що вказане свідчить, що існує реальна загроза в майбутньому невиконання рішення суду, а тому просить суд накласти арешт на транспортний засіб який належить позивачу - TOYOTA RAV4, 1987 см3, 2021 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

З урахуванням викладеного просить суд заяву задовольнити.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду заяви у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Встановлено, що предметом спору є визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя та в порядку поділу майна визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності по Ѕ частині транспортного засобу TOYOTA CAMRY, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , рік випуску: 2017, колі: чорний; стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 447 780,00 грн. грошової компенсації за Ѕ частину вартості транспортного засобу TOYOTA CAMRY, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , рік випуску: 2017, колі: чорний.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд акцентує увагу заявника на те, що саме на суд покладено обов`язок перевірки обґрунтованості накладення арешту на те чи інше майно задля недопущення порушення прав інших осіб і свавілля в цьому питанні.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як було встановлено судом вище, позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь 447 780,00 грн. грошової компенсації за Ѕ частину вартості транспортного засобу TOYOTA CAMRY, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , рік випуску: 2017, колі: чорний.

Разом із тим, як вбачається із заяви про забезпечення позову, заявником на підтвердження заявлених заходів забезпечення позову, не надано суду доказів на підтвердження вартості автомобіля TOYOTA RAV4, 1987 см3, 2021 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), що позбавляє суд перевірити співмірність накладення арешту на даний автомобіль виходячи із розміру його вартості та розміру грошової компенсації, яку позивач просить суд стягнути із відповідача.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову обраним заявником способом не обґрунтована, оскільки, повідомлені ним обставини не дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову і якщо такий буде задоволено, то виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим в майбутньому, оскільки заявником не доведено, що зазначений вид забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява позивача задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна, що є спільною сумісною власністю, стягнення компенсації у порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09.12.2022

Суддя: О.М.Букіна