Справа № 307/683/22
Провадження № 2/307/150/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря с/з Ваш Е.О., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пазини О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Тячівське управління соціального захисту населення Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, орган опіки та піклування Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Тячівське управління соціального захисту населення Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, орган опіки та піклування Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 мотивує тим, що разом з відповідачем мають п`ятеро дітей, троє з яких проживають з ним, а саме: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Двоє найменших дітей донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживають біля відповідача. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області шлюб між сторонами розірвано. Однак відповідач вже близько двох років отримує соціальну допомогу на всіх п`ятьох дітей, хоча з нею проживають тільки двоє, а коштів на утримання інших трьох дітей з отримуваної соціальної допомоги не надає. Просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ним за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, позаяк подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності за участю його представника - адвоката Пазини О.В., при цьому позовні вимоги підтримав повністю та просить позов задовольнити.

Представник позивача адвокат Пазина О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених в позові, та просить позов звдовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відзив на позов суду не подала, а тому, суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: органу опіки та піклування Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, позаяк подав суду зяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Тячівського управління соціального захисту населення Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи.

Заслухавши думку представника позивача - адвоката Пазини О.В. та дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області між ними розірвано.

Від даного шлюбу сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають п`ятеро неповнолітні дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до свідоцтв про народження неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю значиться позивач ОСОБА_2 , а батьком значиться відповідач ОСОБА_1 (а.с. 3, 4, 5).

Як стверджено актом обстеження матеріально-побутових умов дворогосподарства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з ним проживають троє неповнолітніх дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Згідно довідки Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 21 грудня 2021 року за № 1274 вбачається, що до складу сім`ї ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , входять: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області за № 39 від 08 червня 2022 року рекомендовано визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Частина 1 ст. 160 Сімейного кодексу України визначає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Вирішуючи на підставі наявних доказів даний спір між батьком та матір`ю щодо місця проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування, а також враховує те, що батько виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них,вік дітей і прихильність до батька, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання кожним із батьків, суд вважає, що є всі наявні правові підстави для визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки це відповідає інтересам дітей.

Разом з тим, суд зауважує, що матір дітей не обмежена у своєму праві на спілкування з дітьми, турботу відносно них та участь у їх вихованні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дітей щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 992, 40 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 223, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 160, 161, 171 СК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Тячівське управління соціального захисту населення Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, орган опіки та піклування Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей задовольнити.

Місцем проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначити по місцю проживання батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992, 40 гривень (Дев`ятсот дев`яносто два гривень 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:орган опіки та піклування Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, місце знаходження смт. Солотвино, вул. Харківська, 1, Тячівського району, Закарпатської області, ЄДРПОУ 0434691.;

Тячівське управління соціального захисту населення Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, місце знаходження: м. Тячів, вул. Незалежності, 29, Закарпатської області, .

Повний текст рішення складено 24 червня 2022 року.

Головуюча суддя: Сойма М.М.