Провадження № 2/750/463/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Левченко А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

28 грудня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» засобами поштового зв`язку звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому, згідно заяви про уточнення позовних вимог від 23 лютого 2022 року, просить стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого водопостачання в сумі 10491 грн. 53 коп. за період з 01.12.2018 по 01.11.2021, інфляційні витрати в сумі 952 грн. 55 коп., три відсотки річних в сумі 400 грн. 65 коп. та судові витрати.

Обгрунтовано позов тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для суб`єктів усіх форм власності. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем послуг, які надає позивач. Однак, у порушення вимог чинного законодавства відповідач не здійснювала оплату за надані позивачем послуги у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка нею в добровільному порядку не погашена.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Відповідач надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що втрати по теплопостачанню двох під`їздів багатоповерхового будинку за місцем її проживання розподілялися виключно на чотири квартири, зокрема і на квартиру відповідача, оскільки у вказаних квартирах не було встановлено лічильників тепла. Таким чином ТОВ фірма «ТехНова» роками, ще до 2016 року, нараховувала ОСОБА_1 суми за квадратними метрами площі втричі більші за норми міста. Для вирішення даного питання відповідач неодноразово зверталась до надавача послуг, проте, їй пропонували лише реструктиризацію заборгованості. З 29.12.2017 в її квартирі було встановлено лічильник тепла і з цього часу вона сплачувала за послуги з централізованого опалення згідно нарахувань, які вказані в платіжках за показаннями лічильника. Крім того, відповідач вказала, що в 2020 році їй стало відомо, що ТОВ фірма «Тех Нова» без її згоди зараховує сплачені кошти за надані послуги з централізованого опалення на погашення боргу за судовим наказом від 01.11.2018, який був скасований ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.11.2018, а тому вона припинила сплату комунальних платежів до вирішення спірного питання у судовому порядку.

Також відповідач надіслала до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Представник відповідача подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що у багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 з 01.09.2011 встановлено загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії, а тому нарахування за послуги з централізованого опалення в спірний період проводилось виключно в порядку, встановленому чинним законодавством, зокрема, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. 29 грудня 2017 року в квартирі відповідача було встановлено квартирний прилад обліку теплової енергії, а тому у період з 29.12.2017 по 01.11.2021 нарахування вартості послуг з централізованого опалення здійснювалось згідно показань вказаного лічильника та з урахуванням витрат теплової енергії на опалення місць загального користування будинку.

Щодо стягнення заборгованості за судовим наказом, представник позивача вказала, що зарахування коштів у випадку оплати відповідачем суми, яка перевищувала суму нарахування за вказаний у призначенні платежу період, відбувалось шляхом зарахування різниці надлишково сплаченої суми на погашення заборгованості в хронологічному порядку. Зарахування коштів без чіткого посилання платника у призначенні платежу в погашення заборгованості за минулі періоди не потребує згоди платника на зарахування вказаних коштів та не заборонено чинним законодавством.

Відповідач подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що роками в рази переплачувала за послуги з централізованого опалення, а після встановлення в її квартирі лічильника сплачувала за надані послуги згідно з квитанціями та слідкувала, щоб в кінці кожного опалювального сезону не було переплати і щоб спірна сума заборгованості в розмірі 11028 грн. 82 коп. за період з 01.07.2016 по 01.10.2018 залишалася не сплаченою. З січня 2018 року круглі суми, такі як 1500 грн., 500 грн. без копійок, відповідач надавала касиру за послуги з централізованого постачання гарячої води. Також відповідач вказує, що у квитанціях немає посилань на те, що вона визнає та компенсує борг. Крім того, судовим наказом, який був скасований за заявою відповідача, заборгованість за отримані послуги з теплопостачання стягувалась за період з 01.07.2016 по 01.10.2018.

У судовому засіданні, яке відбулося 26.01.2022 сторони домовилися провести взаємозвірку розрахунків за оплату наданих послуг.

23 лютого 2022 року представник позивача подала до суду заяву про уточнення позовних вимог з урахуванням заяви про застосування строків позовної давності та результатів проведення звірки рахунків на предмет зарахування оплачених коштів у відповідності до «Призначення платежу» зазначеного у квитанціях відповідачем.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, просила справу розглянути без її участі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, в черговий раз надіслала до суду клопотання про відкладення розгляду справи (попередньо такого змісту заява була надіслана до суду 10.06.2022), у зв`язку із її вимушеним перебуванням за кордоном та запровадженням на території України воєнного стану.

Ознайомившись із клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає необхідним відмовити в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

04.03.2022 видано наказ Голови Верховного Суду, згідно з яким встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи, в якому між іншим зазначено про те, якщо суд не припинив здійснювати судочинство, учасники судових процесів мають можливість подати заяву про відкладення розгляду справ у зв`язку з воєнними діями та/або про розгляд справ у режимі відеоконференції за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема, власних.

Враховуючи, що робота Деснянського районного суду м. Чернігова не призупинена та в місті Чернігові на час розгляду справи не ведуться активні бойові дії, а також враховуючи, що відповідачем не надано жодного доказу, який свідчить, що вона перебуває за межами міста Чернігова та у зв`язку з воєнними діями не має можливості прибути в судове засідання, втому числі прийняти участь за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема, власних, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відкладення розгляду.

Крім того, заява про відкладення розгляду справи, відповідно до відмітки на конверті, направлена до суду з м. Чернігова, відправник ОСОБА_1 , адреса відправника: АДРЕСА_3 .

Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» є виконавцем послуг з централізованого гарячого водопостачання та централізованого опалення.

Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого водопостачання, які надавалися позивачем за адресою: АДРЕСА_3 .

01 листопада 2018 року Деснянським районним судом м. Чернігова було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» заборгованість за отримані послуги з теплопостачання за період з 01.07.2016 по 01.10.2018 в сумі 11170 грн. 41 коп.

Ухвалою Деснянського районного суду від 21 листопада 2018 року вказаний судовий наказ скасовано (а.с. 13).

Частиною четвертою статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власність зобов`язує.

Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ. Зокрема, цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 зазначеного Закону до комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина перша статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, зокрема, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Також, пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (який регулював спірні відносини до вступу в силу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) було передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (який регулював спірні відносини до вступу в силу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) було визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячї води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до частин п`ятої, сьомої статті 21 та частини четвертої статті 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом .

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно із пунктом 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на споживачів покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг.

Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини третьої статті 510 Цивільного кодексу України якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем надавалися відповідачу послуги з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання.

Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 01.12.2018 по 01.11.2021 у сумі 10491 грн. 53 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 56-57).

Вказаний розрахунок зроблений після проведення взаємних розрахунків між сторонами, зазначена сума заборгованості відповідачем не спростована.

З оновленого розрахунку заборгованості по особовому рахунку відповідача вбачається, що за період з 01.12.2018 по 01.11.2021 відповідач має борг за послуги з централізованого опалення та централізованого водопостачання в розмірі 10491 грн. 53 коп., при цьому борг почав нараховуватися з груденя 2018 року (а.с. 56-57).

Щодо клопотання позивача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Оскільки після проведення сторонами звірки взаємних рахунків позивачем уточнено зміст позовних вимог та заявлено вимогу про стягнення заборгованості з відповідача за послуги з централізованого опалення та централізованого водопостачання за період з 01.12.2018 по 01.11.2021, тобто в межах трирічного строку позовної давності, передбаченого статтею 257 Цивільного кодексу України, а тому клопотання відповідача про застосування строку позовної давності є безпідставним.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача втрат від інфляції та 3% річних, як це передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом .

Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

За таких обставин, оскільки відповідачем порушено зобов`язання щодо обов`язкової оплати в установлені строки наданих позивачем послуг, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача втрат від інфляції та 3% річних, як це передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України, нарахованих на заборгованість за послуги централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання за період з 01.12.2018 по 01.11.2021.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2019 року в справі № 210/5796/16-ц (провадження № 61-1647св17) та інших.

Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» (місцезнаходження юридичної особи: вул. Ушинського, 23, м. Чернігів; ідентифікаційний код юридичної особи - 24100060) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» (місцезнаходження юридичної особи: вул. Предславинська, 31/11, офіс 87, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи - 24100060) заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого водопостачання за період з 01 грудня 2018 року по 01 листопада 2021 року в сумі 10491 грн. 53 коп., три відсотки річних в сумі 400 грн. 65 коп. та інфляційні витрати в сумі 952 грн. 55 коп., а всього 11844 грн. 73 коп. (одинадцять тисяч вісімсот сорок чотири грн. 73 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» 2270 грн. 00 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя