Провадження № 2/761/1960/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Таратінова Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У своїй позовній заяві просив суд:

- визнати виконавчий напис № 217861 від 16.07.2020 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у грудні 2021 року Позивач дізнався, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шарковим О.О. було відкрито виконавче провадження № 67701509 щодо виконання виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 23.06.2021 року зареєстрований у реєстрі за № 217861 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» за кредитним договором в розмірі 5 564,70 грн.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, наслідком чого є відкриття третьою особою неправомірного виконавчого провадження щодо виконання вищевказаного виконавчого напису, яке відкрито на підставі заяви відповідача ТОВ «Брайт Інвестмент», у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом та з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 грудня 2021 року матеріали позову передані на розгляд судді Фроловій І.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року вжито заходів забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 23.06.2021 року зареєстрований у реєстрі за № 217861 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шаркова Олександра Олександровича за виконавчим провадженням № 67701509, до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 761/45580/21.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

22 лютого 2022 року на адресу суду надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про долучення доказів у справі на виконання вимог ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 04 січня 2022 року в частині витребування документів.

23 лютого 2022 року на електронну адресу суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шурубори В.І. про збільшення позовних вимог.

Відповідно до змісту вказаної заяви вбачається, що представник позивача просить суду збільшити розмір позовних вимог, стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті за виконавчим написом кошти у сумі 6 453,17 грн.

Свою заяву мотивує тим, що всупереч ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року про забезпечення позову, з заробітної плати позивача було здійснено утримання в сумі 6 453,17 грн. в рамках виконавчого провадження № 67701509.

22 квітня 2022 року до суду надійшла заява представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» - Кириченкв О.М. про залучення до участі у справі правонаступника ТОВ «Брайт Інвестмент» - Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «Хорн Хоф Інвест», оскільки 18.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хорн Хоф Інвест» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено Договір №1801/К-1 про відступлення прав вимоги, у тому числі за кредитним договором №138/П/10-2008-980 від 02.07.2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2022 року у задоволенні заяви представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» - Кириченка О.М. про залучення у справі правонаступника за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було відмовлено.

Документи, а саме: засвідчені копії всіх матеріалів нотаріальної справи по вчиненню Виконавчого напису № 217861 від 23.06.2021 року та були витребувані на підставі ухвали суду від 04 січня 2022 року - від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича на адресу суду не надходили.

Позивач в судове засідання не з`явився, у своїй позовній заяві просив розглядати справу за наявними в ній матеріалами, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» у судове засідання своїх представників не направив, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, поважність причин неявки не повідомляли, відзив не направляли.

Треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков Олександр Олександрович у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, поважність причин неявки не повідомляли.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив.

За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне.

02 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №138/П/10-2008-980.

Відповідно до п.1.1. Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 10 000,00 гривень в порядках і на умовах, визначених цим Договором.

Позивачем у своїй позовній заяві зауважено, що договірні зобов`язання щодо зазначеного кредитного договору виконані, банк до суду не звертався з позовною заявою про стягнення заборгованості, строки звернення до суду Банком пропущені.

Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» було відступлено право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відповідно до Договору №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року.

В подальшому, 18 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» було укладено Договір №GL48N718070_blank_04 про відступлення прав вимоги від 18.12.2020 року, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» набуло право нового кредитора

03 червня 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис № 217861 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованості в сумі 5 514,70 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1 045,25 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 4 469,45 грн., а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 50,00 грн.

Загальна сума - 5 564,70 грн.

Строк, за який проводиться стягнення - період з 10.02.2019 року по 22.06.2021 року.

09 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» звернулися до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шаркова Олександра Олександровича з заявою про примусове виконання Вих. №1109/141.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шарковим Олександром Олександровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67701509 від 30.11.2021 року за вказаним виконавчим написом.

Також Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шарковим Олександром Олександровичем в рамках виконавчого провадження № 67701509 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 30.11.2021 року, та про розмірі мінімальних витрат виконавчого провадження від 30.11.2021 року.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов наступних виснвоків.

За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ.

Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття».

Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Разом з тим, стороною відповідача-1 не було надано суду в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, належних і допустимість доказів в обґрунтування того, що Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Євгену Михайловичу, були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за Кредитним договором. Як і відсутні відомості, що сума заборгованості утворилась у зазначений у виконавчому написі час (за період з 18.02.2019 року по 22.06.2021 року).

У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Матеріали справи відомостей про отримання відповідачем (боржником) відповідного повідомлення не містять.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17.

Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», як кредитором, було подано до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. в обґрунтування розміру заборгованості за Кредитним договором розрахунок заборгованості, здійснений безпосередньо посадовою особою відповідача.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимога позивача в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення безпідставно набутих коштів, суд дійшов наступних висновків.

Позивачем було долучено до матеріалів справи Довідку про заробітну плату, видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області від 03 лютого 2022 року.

З даної довідки вбачається, що з ОСОБА_1 в період часу з січня 2022 по січень 2022 включно було утримано в рамках виконавчого провадження № 67701509 суму грошових коштів у розмірі 6 453,17 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Суд зауважує, що загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які розрахунки стягнутих коштів - тому суд не має можливості дослідити які саме суми та ким були отримані.

Враховуючи вищенаведене, правовою підставою набуття відповідачем коштів позивача, став договір відступлення прав вимоги, а саме - Договір №GL48N718070_blank_04 про відступлення прав вимоги від 18.12.2020 року, який є чинним та неоспореним, а тому позовна вимога в частині повернення коштів, отриманих відповідачем в межах виконання виконавчого напису, задоволенню не підлягає.

Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

На підтвердження сплати судового збору позивачем в матеріалах справи наявні наступні документи:

- квитанція №0.0..1 від 15.12.2021 року на суму 454,00 гривень за подання заяви про забезпечення позову;

- квитанція №0.0..1 від 15.12.2021 року на суму 908,00 гривень за подання позовної заяви, а саме за одну позовну вимогу немайнового характеру;

- квитанція №0757-1873-1429-5382 від 22.02.2022 року на суму 992,40 гривень за подання заяви про збільшення позовних вимог, а саме за позовну вимогу майнового характеру.

Оскільки в задоволенні позовних вимог в частині стягнення безпідставно набутих коштів було відмовлено, понесені позивачем судові витрати в розмірі 992,40 гривень не підлягають відшкодуванню.

Таким чином, приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судовий збір у розмірі 908,00 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Додатково суд зауважує, що на підставі ч.ч. 2-4 ст. 137, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України (із урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20)) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., які відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України не були оспорені відповідачем (що підтверджується договором про надання правової допомоги від 30.11.2021 року, Додатком до договору про надання правової допомоги від 30.11.2021 року, актом №1 прийому-передачі юридичних послуг до Договору про надання правової допомоги від 30.11.2021 року, детальним описом робіт (наданих послуг), квитанцією до прибуткового касового ордера № 06/10-21 від 30.11.2021 року).

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 1, 4, 15, 16 ЦК України; ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»; Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012р. № 296/5; Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис № 217861 від 16.07.2020 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», адреса місцезнаходження - 49019, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 54, оф. 402, ,

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса місцезнаходження - 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5,

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков Олександр Олександрович, адреса місцезнаходження - 04053, м. Київ, пров. Бехтерівський, буд. 4-Б, оф. 2.

Суддя: