Справа № 474/1009/21
Провадження № 2/474/25/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.22 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Фасій В.В.,

при секретарі судового засідання Багрін Н.А.,

без участі:

представника ТОВ т`Вердикт Капітал» Іжаковського О. В., Бурдюг Т. В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Лютого О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 18237,63 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду з даним позовом, який був зданий до відділення поштового зв`язку 26.11.2021р., в якому, як на підставу його задоволення посилався на те, що 02.08.2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0081/82/0166663, відповідно до умов якого банк відкрив картковий рахунок відповідачу, з кредитним лімітом в розмірі 6100 грн, та процентною ставкою 45%, з визначенням дати остаточного повернення кредиту 02.08.2020 року. Банк належним чином виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти.

20.09.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-19-F, відповідно до якого ПAT «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором №010/0081/82/0166663 від 02.08.2016 року, укладеним з відповідачем.

Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

За період користування кредитними коштами відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, але заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, що підлягає стягненню з позичальника станом на 13.10.2021 року становить 15869,72 грн. ( заборгованість за тілом кредиту) .

Також позивачем нараховано борг на підставі статті 625 ЦК України станом на 13.10.2021 року, а саме: 3% річних в сумі 569,47 грн., втрати від інфляції в сумі 1798,44 грн.

Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість в загальному розмірі 18237,63 грн. та судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2270,00 грн. і на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, подали відзив на позов (вх.№60 від 11.01.2022р.) в якому позов не визнали, посилаючись на наступне. На умовах договору №010/0081/82/0166663 їй було відкрито кредитний картковий рахунок № НОМЕР_1 та видано роботодавцем банківську платіжну кредитну карту № НОМЕР_2 на яку зараховувалася її заробітна плата та з неї ж здійснювалося автоматичне списання коштів згідно ст. 5 Договору. Останню банківську операцію з вказаною картою щодо зняття готівки в сумі 700 грн. вона вчинила 05.07.2018р. та здійснила безготівковий платіж в сумі 15 грн. 06.08.2018 року, що підтверджується розрахунком наданим позивачем, у якому будь-які операції після вказаної дати відсутні. Договірне списання позивачем коштів після вказаної дати по 12.12.2019р. було автоматичним та не були коштами добровільно сплаченими боржником. З цих підстав відповідач вважає що позивачем було пропущено строк позовної давності щодо частини основного боргу, пені і штрафів, оскільки перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання обов`язку з внесення чергового платежу. Також вказував, що відповідно до Договору відповідачем на користь банку повинні сплачуватися комісійні виплати, щомісячні нараховані відсотки за кредитом при користуванні ним поза межами пільгового періоду у розмірі 233,14%, страховий платіж, штраф в розмірі 1% заборгованості, щомісячна плата за обслуговування рахунку, хоча відповідачу не зрозуміла природа таких додаткових послуг, та за які конкретно послуги ним мало бути сплачено вказані види платежів, та крім того, вказане суперечить ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Із виписки по рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що за вказаним кредитним рахунком закріплено по меншій мірі 3 банківські карти з номерами № НОМЕР_3 (основна карта отримана при укладенні договору), № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , однак оскільки на ім`я відповідача було відкрито один рахунок з закріпленням за ним банківської карти лише з номером № НОМЕР_3 , то на думку представника відповідача це свідчить про неотримання ОСОБА_1 інших двох заявлених карток, а тому операції відображені в рахунку вважає невірними. Розрахунок не містить даних щодо внесених чи списаних коштів із рахунку за розрахунковий період, а виписка по рахунку не містить реквізитів кредитного договору, не передбачає конкретних реквізитів рахунку з якого має здійснюватися договірне списання коштів з огляду на існування ще двох банківських платіжних карток, даних про рух коштів. Зазначав і про те, що Банк в односторонньому порядку у 2017 році збільшив кредитний ліміт до 19200 грн., без попередження позичальника. Також звернувшись з вказаним позовом до суду позивач не попередив суд про існуюче (відкрите) виконавче провадження про стягнення з боржника ОСОБА_1 кредитної заборгованості за цим же договором на підставі виконавчого напису нотаріуса від 03.07.2020р., при виконання кого відбулося часткове стягнення з боржника коштів. Вважали також необґрунтованими вимоги про стягнення правової допомоги в заявленому розмірі, оскільки з розрахунку витрат вбачається що вартість 1 години роботи адвоката в середньому складає 2222,20 грн., що є неспівмірним та не об`єктивним, та наданий акт №3 про надання юридичної допомоги не підтверджує факт виконання робіт.

Представник позивача ОСОБА_2 подав відповідь на відзив (вх.№280 від 01.02.2022р.), в якій зазначив наступне. Щодо кредитного ліміту то у п. 1.2 Договору передбачено максимальний ліміт кредиту за договором у сумі 200000 грн., в межах якого встановлюється поточний ліміт кредиту, який в даному випадку становив 6100 грн. З приводу позовної давності вказував, що мало місце переривання строку позовної давності, - шляхом вчинення відповідачем операції на суму 15 грн. 06.08.2018р., та щодо погашення кредиту 28.08.2020 р. в сумі 954,72 грн., 22.09.2020р. в сумі 300 грн., 30.09.2020р. в сумі 2385,05 грн. Щодо рахунків які були відкриті відповідачеві та виданих за ним карток, послався на те, що рахунок позичальника у банку був один, а картки різні, оскільки із закінченням строку дії картки, картка пролонговується та видається у відділенні банку інша.

23.09.2022 року преставник відповідача подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій крім застосування строку позовної давності до правовідносин, вказував, що за виконавчим написом нотаріуса щодо вказаного ж кредитного договору, у примусовому порядку, з відповідача було стягнуто 10236,06 грн., тоді як сума борга яка була відступлена Вердикт Капітал за договором про відступлення права вимоги, на момент його укладення, становила 20500 грн., та при цьому станом на день звернення до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по тілу кредиту 15869, 72 грн., яка фактично з врахуванням вказаного мала би становити 8001,57 грн. Тобто розмір суми боргу (позовних вимог) не доведено позивачем.

21.10.2022 року аналогічна заява була подана ОСОБА_1 .

Представники відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, звернувшись з клопотаннями про слухання справи у відсутність представника.

Відповідач ОСОБА_1 та їх представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, клопотали про закінчення розгляд справи у відсутність (заява вх.№2721 від 21.10.2022р.).

Згідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. Суд з власної ініціативи розгляд справи проводить в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з урахуванням неявки в судове засідання всіх учасників справи, суд прийняв рішення про розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- 02.08.2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0081/82/0166663 (далі по тексту договір кредиту), відповідно до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зобов`язалось надати позичальнику кредит у сумі, на дату укладення договору, - 6100 грн., з фіксованою процентною ставкою 45% річних, з визначенням строку протягом якого клієнт користується та здійснює погашення кредиту, - який становить 48 місяців, що починається з 02.08.2016р. (дата початку кредитування) та закінчується 02.08.2020 року (дата закінчення користування кредитом). Рахунок клієнта відкритий в банку для зарахування заробітної плати та здійснення договірного списання , рахунок клієнта до якого встановлюється ліміт кредиту (КР) 0 (заява на отримання кредиту за програмою кредитування «кредитна картка» від 01.08.2016р., договір кредиту з додатком №1).

- у ст. 1 п.1.2 цього договору кредиту, максимальний ліміт кредиту за договором складає 200000 грн., та в межах максимального ліміту встановлюється поточний ліміт кредиту (договір кредиту);

- у ст. 3 п. 3.1, 3.4 сторони визначили, що за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати банку проценти зазначеною у п.1.4 Договору. Погашення процентів здійснюється щомісячно шляхом договірного списання коштів в необхідній сумі з КР в дату розрахунків процентних платежів. У п. 3.9 цієї статті договру кредиту клієнт зобов`язався здійснити остаточне погашення кредиту та процентів за ним не пізніше дати закінчення строку користування кредитом (договір кредиту);

- у ст. 7 сторони визначили, що банк має право без згоди клієнта відступити свої права вимоги за договором будь-якій особі, та що у разі відступлення прав вимоги за договором новий кредитор набуває усі права та обов`язки банку за договором, що стосується умов кредитування,в повному обсязі, в т.ч. право щодо повернення кредиту, процентів , неустойки (договір кредиту);

- у ст. 9 п. 9.3 цього ж договору кредиту сторони визначили, що догвір набуває чинності з дати його укладення та діє до повного погашення клієнтом грошових зобов`язань за Договором якщо інше прямо не передбачено Договором (договір кредиту);

- у ст.9 п. 9.10 цього договору сторони погодили, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням Договору застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років (договір кредиту);

- 20 вересня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-19-F, відповідно до якого AT «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, та щодо портфелів заборгованості, в тому числі і за договором кредиту №010/0081/82/0166663, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , з сумою заборгованості у валюті договору на момент укладення договору відступлення права вимоги 20500,73 грн., з яких 20103,66 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу по кредиту та 396, 57 грн. - сума заборгованості за відсотками (статут ТОВ «Вердикт Капітал» в редакції 2018 року, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №623535, протокол №01-08-2018 загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс фінанс», протокол №31/05-2019 загальних зборів учасників ТОВ «Вердикт Капітал», наказ 26-к від 03.06.2019р., свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «вердикт Капітал» від 30.08.2018р., виписка з ЄДРПОУ, договір відступлення права вимоги №114/2-19 - F від 20.09.2019 р. з додатковою угодою, платіжне доручення №2 від 17.03.2020р., реєстр боржників від 12.12.2019р., витяг з реєстру боржників, розрахунок заборгованості по картковому кредиту з деталями операцій станом на 12.12.2019р., виписка по рахунку з 02.08.2016р. по 12.12.2019р.);

- у п. 2.4 розд. 3 договору відступлення права вимоги №114/2-19-F сторони погодили, що новий кредитор набуває права грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржника належного виконання грошових зобов`язань, право здійснювати нарахування та стягнення процентів за кредитним договором з дати відступлення права вимоги, та право нараховувати та стягувати штрафні санкції, , тощо (договір відступлення права вимоги №114/2-19 - F від 20.09.2019 р.);

- у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за договором кредиту, станом на 22.09.2021 року, за ним рахується наступна заборгованість за кредитом: - за тілом кредиту в сумі 15869,72 грн. (з огляду на вчинені погашення після 12.12.2019р. в сумі 4233,94 грн.), 3% річних в період з 03.08.2020р. (після закінчення терміну кредитування) по 13.10.2021р. в сумі 569,47 грн., та втрати від інфляції за цей же період в сумі 1798,44 грн. Всього в сумі 18237,63 грн. (розрахунки заборгованості станом на 22.09.2021р. по кредиту, 3% річних, інфляційних втрат, розрахунок заборгованості по картковому кредиту з деталями операцій станом на 12.12.2019р., виписка по рахунку з 02.08.2016р. по 12.12.2019р.);

- у вказаних розрахунках заборгованості зроблених позивачем останнім зазначено про вчинення відповідачем погашення по кредиту після 12.12.2019р.: 28.08.2020р. в сумі 957,72 грн.; 22.09.2020р. в сумі 300 грн.; 30.09.2020р. в сумі 2385,05 грн.; 30.10.2020р. в сумі 1829,81 грн.; 27.11.2020р. в сумі 3124,84 грн.; 28.12.2020 р. в сумі 1941,64 грн. Всього на суму 10536,06 грн. Вказані суми були зараховані на погашення заборгованості по відсоткам на дату відступлення права вимоги в сумі 396,57 грн., по відсоткам нарахованим позивачем після укладення договору відступлення права вимоги в сумі 5905,55 грн. та на тіло кредиту в сумі 4233,94 грн.(розрахунок заборгованості станом на 22.09.2021р. по кредиту з врахуванням платежів по кредиту);

- 03.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм О. С. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №010/0081/82/0166663 від 02.08.2016р. укладеним з АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення права вимоги №114/2-19 - F від 20.09.2019 р. є ТОВ «Вердикт Капітал» на суму 23669,08 грн., з яких 20103,67 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 396,57 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 1200,81 грн. строкова заборгованість за сумою кредиту, 1968,03 грн. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам (виконавчий напис від 03.07.2020 р.);

- 13.05.2021р. рішенням суду у справі №761/36846/20 виконавчий напис від 03.07.2020р. вчинений приватним нотаріусом Житомирського нотаірального округу Гораєм О. С. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №010/0081/82/0166663 від 02.08.2016р. - визнано таким що не підлягає виконанню (рішення суду від 13.05.2021р. №761/36846/20);

- в період дії виконавчого напису до його скасування рішенням суду у травні 2021р., з відповідача, в порядку виконавчого провадження №62607435 з виконання цього виконавчого напису було стягнуто на користь ТОВ «Вердикт Капітал» кошти в сумі 10236,06 грн., а саме: 28.08.2020р. в сумі 957,72 грн., 30.09.2020р. в сумі 2385,05 грн., 30.10.2020р. в сумі 1829,81 грн.; 27.11.2020р. в сумі 3124,84 грн., 28.12.2020р. в сумі 1941,64 грн. (постанова про відкриття виконавчого провадження 62607435 від 20.07.2020р., постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 22.07.2020р. отримуваному ним у від ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, інформація про виконавче провадження від 03.01.2022р., довідка приватного виконавця Клименко Р. В. від 11.08.2022р. №2230, довідка ТОВ «Вердикт капітал» від 14.09.2022р. №15032);

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини щодо стягнення заборгованості за договором кредиту.

При прийнятті рішення суд керується:

Частиною 1 статті 512 ЦК України, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 статті 513 ЦК України, згідно з якою правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору.

Статтею 514 ЦК України, якою передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до його виконання.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Також суд керується постановою Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (провадження №12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. За період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за вказаним вище кредитним договором та наявність у зв`язку з цим заборгованості по кредиту (тілу) в сумі 15869,72 грн.

Щодо посилань відповідача та її представника на часткове здійснення погашень заборгованості за вказаним же договором, в ході примусового виконання приватним виконавецем виконавчого напису нотаріуса щодо цього ж договору, з огляду на що, на їх думку, сума заборгованості визначена у позовних вимогах не відповідає дійсності, то суд не бере їх до уваги оскільки як вбачається з розрахунку наданого позивачем, при виконанні розрахунку заборгованості ним враховані всі вчинені відповідачем проплати, на загальну суму 10536,06 грн, які були зараховані на погашення заборгованості по тілу кредиту та процентів нарахованих на момент відступлення права вимоги, а також на проценти нараховані після відступлення права вимоги до закінчення терміну кредитування 02.08.2020 року, і суми вказаних проплат узгоджується також і з довідкою приватного виконавця про вчинені погашення в межах виконавчого провадження.

Інших належних та допустимих доказів щодо вчинення погашення заборгованості за договором кредиту в інших сумах ніж встановлено вище, стороною відповідача надано не було.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача сум, нарахованих згідно з ст 625 ЦК України , то суд ввжає доцільним зазначити наступне.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Так, при укладенні договору кредиту сторони погодили, зокрема, дату повного погашення кредиту - 02.08.2020 року

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума 3% річних та нарахувань, у зв`язку з інфляцією, на підставі статті 625 ЦК України нарахована за період з 03.08.2020 року (після закінчення строку дії кредитування) по 13.10.2021 р.

Відтак, у межах строку кредитування до 02.08.2020 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до щомісячно. Починаючи з 03.08.2020 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Враховуючи, що починаючи з 03.08.2020 року (після закінчення строку кредитування) відповідач мав обов`язок повернути всю заборгованість за договором, проте цього не виконав, то кредитор має право на отримання сум, передбаченихстаттею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

А тому вимоги позивача про стягнення 3% річних в сумі 569,47 грн. та витрат від інфляції в сумі 1798,44 грн. підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача та її представника про застосування позовної давності, то суд вважає доцільним зазначити наступне.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати в договорі, передбаченому актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (частина друга статті 6 ЦК України).

За змістом частини третьої цієї статті сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, однак не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

У ст.9 п. 9.10 цього письмового договору кредиту сторони погодили, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням Договору застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років .

Доказів внесення змін до вказаного договору, укладення додаткових угод до нього, тощо, якими б вносилися зміни щодо раніше погоджених строків давності, стороною відповідача надано не було.

За такого, суд вважає, що заява сторони відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Щодо визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, то суд вважає доцільним заначити наступне.

Позивач просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу кошти у розмірі 20000 грн.

На підтвердження понесення таких витрат позивачем надано наступні докази: - Договір №05-03/2021 про надання правничої допомоги від 05 березня 2021 року, укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та АО «Лігал Ассістанс»; платіжне доручення № від 04.10.2021р. на суму 200000 грн.; заявку на надання юридичної допомоги № 32 від 27.09.2021 року на суму 20000 грн. з перечілком наданих послуг (усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в позасудовому порядку - 1500 грн. (1 година), усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в судовому порядку - 1500 грн. (1 година), надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти - 9000 грн (3 години), складення позовної заяви про стягнення боргу, підготовка та друк необхідних документів - 8000 грн (4 години/2000грн); Витяг з Акту № 3 про надання юридичної допомоги від 30.09.2021 року на суму 20000 грн. (у якому список наданих послуг та витрачений час є аналогічним наведеному вище).

Сторона відповідача заперечувала проти розміру вказаних витр, просила зменшити їх розмір, з огляду на їх неспіврозмірність.

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в т.ч. - на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 141 цього Кодексу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

У відзиві на позовну заяву відповідач та його представник заперечували щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, а також зазначив про неспівмірність цих витрат зі складністю справи.

При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, суд приймає до уваги обсяг робіт, проведений адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», що підтверджуються матеріалами справи, а саме складання ним позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором , ціну позову (18237,63 грн.), а також те, що спір у даній справі є малозначним, та вважає що понесені ТОВ «Вердикт Капітал» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. не відповідають вищевказаним критеріям розумності, співмірності і тому підлягають зменшенню до 2000 грн.

За положеннями ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати судовий збір в сумі 2270 грн.

Керуючись ст. ст. 3-5, 8-13, 76-77, 81, 89, 141, 263-266, 268, 272-273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 18237,63 грн. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0081/82/0166663 від 02.08.2016 року в загальному розмірі 18237 (вісімнадцять тисяч двісті тридцять сім) грн. 63 коп., яка складаєтьсяі з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 15869,72 грн., 3% річних в сумі 569,47 грн., витрати від інфляції в сумі 1798,44 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () судові витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Фасій