ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6858/22 Справа № 179/268/22 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Барильської А. П.,

суддів: Деркач Н. М., Куценко Т. Р.,

секретар судового засідання Астатурян А. В.,

сторони:

заявник Магдалинівська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області

заінтересована особа Магдалинівська державна нотаріальна контора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційну скаргу Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2022 року у цивільній справі за заявою Магдалинівської селищної ради, заінтересована особа - Магдалинівська державна нотаріальна контора про визнання спадщини відумерлою, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року Магдалинівська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області звернулася до суду із заявою про визнання спадщини ОСОБА_1 відумерлою, заінтересована особа - Магдалинівська державна нотаріальна контора.

В обґрунтування заяви зазначено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 2,570 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Котовського старостинського округу № 3 Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. Спадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні. Тому заявник звертається до суду та просить визнати відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_1 , яка складається із земельної ділянки площею 2,570 га.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2022 року у задоволені заяви Магдалинівської селищної ради, заінтересована особа - Магдалинівська державна нотаріальна контора про визнання спадщини ОСОБА_1 відумерлою відмовлено.

В апеляційній скарзі Магдалинівська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що матеріали справи містять лист з нотаріальної контори, в якому повідомлено про відсутність спадкової справи після смерті ОСОБА_1 , що свідчить про те, що з моменту відкриття спадщини після смерті останнього, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_2 , ніхто не звертався з заявою про прийняття спадщини, що на думку апелянта, є доказом того, що спадщину ніким не прийнята

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України, статті 371 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності не з`явившися у судове засідання сторін по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка площею 2,570 га, яка розташована на території Котовської сільської ради, належала ОСОБА_1 , відповідно Державного акту серії ІІІ ДП № 131719 від 03 січня 2003 року. (а.с. 5-6).

ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а. с. 23).

Згідно довідки № 38/3 від 31.01.2022 року, виданої старостою Старостинського округу № 3 Магдалинівської селищної ради, ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . (а. с. 4).

При цьому, в актовому записі № 21 від 18.11.2009 року про смерть ОСОБА_1 зазначено адресу проживання: АДРЕСА_2 .

Листом № 269/01-16 від 18.05.2022 року Магдалинівської державної нотаріальної контори повідомлено про відсутність спадкової справи після померлого ОСОБА_1 . (а. с. 29-30).

В позовній заяві Магдалинівська селищна рада посилається на те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки, площею 2,570 га, яка розташована на території Котовського старостинського округу № 3 Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. Спадкоємці, які б прийняли спадщину, відсутні.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено та не надано доказів, які б свідчили про відсутність спадкоємців та неприйняття останніми спадщини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

За вимогами ст.ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Підставами визнання спадщини відумерлою є:

1) фізична відсутність спадкоємців за заповітом та (або) за законом;

2) позбавлення їх права на спадкування або усунення від права на спадкування;

3) відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом;

4) неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом.

Відумерлість спадщини означає, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця ніхто з його спадкоємців не претендує з будь-яких причин: у спадкодавця може не бути спадкоємців за законом; усі спадкоємці, як за законом, так і за заповітом відмовилися від прийняття спадщини або не встигли прийняти її, або усі спадкоємці усунені від спадщини.

Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Статтею 335 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разівідсутності спадкоємцівза заповітомі зазаконом,усунення їхвід правана спадкування,неприйняття нимиспадщини,а такожвідмови відїї прийняттяорган місцевогосамоврядування замісцем відкриттяспадщини,а якщодо складуспадщини входитьнерухоме майно-за йогомісцезнаходженням,зобов`язанийподати досуду заявупро визнанняспадщини відумерлою. Заявапро визнанняспадщини відумерлоюподається післяспливу одногороку зчасу відкриттяспадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Згідно ст. 1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи зазаконом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Недопускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270цього Кодексу,він незаявив провідмову віднеї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановленихчастинами другою четвертою статті 1273цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Так, відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи заявником, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що померлий ОСОБА_1 проживав на момент смерті за зареєстрованим місцем, а також, що окрім померлого з ним за зареєстрованим місцем ніхто не проживав, та не був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Надана довідка № 38/3 від 31.01.2022 року підтверджує тільки той факт, що померлий ОСОБА_1 був зареєстрований за вищезазначеною адресою, однак не є підтвердженням факту відсутності інших зареєстрованих осіб, які, згідно закону, є спадкоємцями померлого та вважаються такими, що прийняли спадщину.

Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані стороною докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що матеріали справи містять лист з нотаріальної контори, в якому повідомлено про відсутність спадкової справи після смерті ОСОБА_1 , що свідчить про те, що з ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина після смерті останнього, за цей час ніхто не звертався з заявою про прийняття спадщини, що на думку апелянта є доказом, що спадщина ніким не прийнята, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Однак, матеріали справи не містять відомостей на підтвердження того, чи були будь-які особи зареєстровані на момент смерті разом із спадкодавцем за однією адресою та що вони прийняли спадщину або відмовилися від її прийняття.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду -залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368,374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 08 грудня 2022 року

Головуюдчий: суддя: А. П. Барильська

Судді: Н. М. Деркач

Т. Р. Куценко