Справа № 156/448/22 Головуючий у 1 інстанції: Малюшевська І. Є.
Провадження № 22-ц/802/1017/22 Категорія: 70 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що з 20 жовтня 2017 року до 20 серпня 2021 року вони перебували з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. У них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 . Дитина проживає разом з нею і перебуває на її утриманні.

Позивачка також зазначала, що відповідач не приймає участь в утриманні дитини, хоча він є працездатною особою і не має інших утриманців.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 694,68 грн.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягувати з нього в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 25 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2017 року по 20 серпня 2021 року (а. с. 29-32).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 4).

Судом також встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, про що виконавчий комітет Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області видав відповідну довідку (а. с. 9).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частинами 2, 3 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із частинами 7, 8 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (частина 2 статті 141 СК України).

Відповідно до частин 2, 3 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Як передбачено частинами 1-3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. (частини 1, 2 статті 182 СК України).

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (частина 1-2 статті 184 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховував встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2022 року -2100 грн, з 1 липня - 2201 грн, з 1 грудня - 2272 грн, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 грн, з 1 липня - 2744 грн, 1 грудня - 2833 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, судом першої інстанції враховано, що відповідач є працездатною особою, не перебуває на обліку у Службі зайнятості як пошукач робіт, хронічних хвороб, інвалідності та протипоказань до виконання певного виду робіт немає, на його утриманні не перебувають інші неповнолітні діти та непрацездатні особи, а тому суд вважав, що відповідач має змогу сплачувати на утримання своєї неповнолітньої дочки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн щомісячно.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач не в змозі сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі останній суду не надав, хоча відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, при ухваленні рішення про стягнення аліментів, суд, насамперед, керується інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. Така позиція суду повністю відповідає позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у справі № 755/14148/18 від 25 вересня 2019 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді