Справа №524/6614/19
Провадження №2/524/40/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 , представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що в період з лютого 2011 року по листопад 2018 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 .. В період спільного проживання за спільні кошти вони придбали квартиру АДРЕСА_1 . Після припинення шлюбних відносин добровільно майно між ними не було поділено. Просила врахувати, що автомобіль був придбаний за кошти її батьків.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Частково заперечуючи проти вимог позивача ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом. Свої вимоги відповідач обґрунтував тим, що із ОСОБА_4 він познайомився в 2011 році. Наміру проживати однією сім`єю він не мав, однак під тиском батьків та враховуючи народження спільної доньки, з 28.01.2014 до грудень2018 року він проживав із ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Зазначив, що в цей період за спільні кошти вони придбали автомобіль, який після припинення відносин залишився в користуванні позивача. Факт придбання квартири АДРЕСА_1 за спільні кошти заперечував.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

13 лютого 2020 року об`єднано в одне провадження вимоги по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ (справа №524/6614/19) із вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ (справа 524/545/20)

11 березня 2020 року постановлено ухвалу про витребування доказів та про призначення по справі експертизи давності документа

25 вересня 2020 року поновлено провадження.

09 листопада 2020 року постановлено ухвалу про призначення по справі автотоварознавчої експертизи.

18 грудня 2020 року поновлено провадження.

16 лютого 2021 року закрито підготовче провадження.

УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народилась донька ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

19.07.2013 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ципко Т.А.. За умовами договору ОСОБА_6 передала, а ОСОБА_2 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_2 .

28.07.2018 між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу 3542/2018/1044012 транспортного засобу. На підставі вказаного договору було зареєстровано право власності ОСОБА_4 на автомобіль ЗАЗ Sens, 2012 р.в.. Вказана обставина підтверджується копією договору.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Пунктом 3 ч.1 ст.57, ст.60 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В ст.70, ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23, 25, 30 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК 2947-14 щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК 435-15, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

ОЦІНКА СУДУ

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Так, суд враховує те, що сторонами не заперечувався факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 28.01.2014 по листопад 2018 року.

Отже, відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України та враховуючи те, що у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, суд вважає, що вказана обставина не підлягає доказуванню.

За таких обставин, обставинами, які підлягають доказуванню є проживання сторін в період з лютого 2011 року до 28.01.2014 та в грудні 2018 року.

На обґрунтування своїх позицій сторони посилались на показання свідків.

Так, суд враховує те, що допитані за клопотанням відповідача свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вказали, що в період з лютого 2011 року до 28.01.2014 між сторонами були відсутні відносини, які притаманні подружжю. Аналогічні показання надав ОСОБА_10 в своїх письмових поясненнях(т.2 а.с.67)

В свою чергу, вказані показання суперечать показанням свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ..

Суд відзначає, що свідки ОСОБА_15 . ОСОБА_16 підтвердили факт проживання сторін, як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу із 2011 року.

Крім того, свідок ОСОБА_6 пояснила суду обставини укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Також, суд враховує надані позивачем фотознімки(т. 1, а.с. 127-129).

На переконання суду, в своїй сукупності подані позивачем докази підтверджують факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2011 року до листопада 2018 року включно.

Достеменних та достатніх доказів, які б підтверджували проживання сторін однією сім`єю в грудні 2018 року суду надано не було.

Конструкція статті 60 СК України, свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована, а один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі, в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Суд приймає до уваги те, що сторонами не було надано доказів, які б спростовували доводи позивача щодо належності спірної квартири та транспортного засобу до спільної сумісної власності, а тому враховуючи положення статей 60, 74 СК України та те, що вказане майно було набуто за час спільного проживання сторін, а також рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності(ст.70 СК України), суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині необхідності визнання за нею права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . З цих підстав, суд також вважає обґрунтованими вимоги відповідача щодо стягнення на його користь вартості Ѕ частини транспортного засобу ЗАЗ Sens, 2012 р.в..

З огляду на те, що відповідно до висновку експерта №61 від 22.03.2021 ринкова вартість автомобіля становить 80096,30 грн та приймаючи до уваги, що саме під час вказаного дослідження експертом було проведено огляд транспортного засобу, суд вважає за можливе стягнути із позивача на користь відповідача вартість Ѕ частини транспортного засобу ЗАЗ Sens, 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 в сумі 40048,15 грн.

Відтак, суд задовольняє позов ОСОБА_4 та частково на 75.46% задовольняє зустрічний позов ОСОБА_2 ..

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов ОСОБА_17 , з відповідача на її користь підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9018,40 грн; в свою чергу із ОСОБА_17 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12681,60 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 81, 142, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 в частині вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 в частині вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2011 року до листопада 2018 року включно.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 в частині вимог про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 36,72 кв.м. спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

В порядку поділу майна визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 36,72 кв.м..

В порядку поділу майна визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_4 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 36,72 кв.м..

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 в частині вимог про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ задовольнити частково.

В порядку поділу майна стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_4 вартість Ѕ частини транспортного засобу ЗАЗ Sens, 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 в сумі 40048,15 грн.

В задоволені інших позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_4 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 судові витрати в сумі 9018,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_4 судові витрати в сумі 9569,54 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.06.2022

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ