печерський районний суд міста києва
Справа № 757/909/22-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року м. Київ

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Головко Ю. Г.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Д. Л.,

представника позивача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позову вказує, що 22.07.2021 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «MAN TGS18/400» р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу ТАТА LPT613» р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортний засіб «ТАТА LPT613» р/н НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності позивачу, зазнав механічних пошкоджень.

Позивач вказує, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MAN TGS18/400» р/н НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204727159.

Позивач звернувся до ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» та надав усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі Заяву про страхове відшкодування.

За результатами розгляду вказаної заяви страховиком було здійснено розрахунок та виплачено страхове відшкодування у розмірі 36 914,87 грн.

ОСОБА_1 вказує що розмір матеріального збитку, визначений страховою компанією є значно нижчим від розміру завданого власнику транспортного засобу «ТАТА LPT613» р/н НОМЕР_2 матеріального збитку, оскільки, відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власникові колісного транспортного засобу «ТАТА LPT613» р/н НОМЕР_2 №739/10-21 від 15.11.2021 вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «ТАТА LPT613» р/н НОМЕР_2 складає 287 537,56 грн., ринкова вартість транспортного засобу складає 160 664,00 грн., вартість транспортного засобу з урахуванням пошкоджень після ДТП складає 24 124,49 грн.

Позивач звертає увагу, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу «ТАТА LPT613» р/н НОМЕР_2 , перевищили ринкову вартість вказаного транспортного засобу, до моменту настання дорожньо-транспортної пригоди, а тому відповідно до ст. 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», даний транспортний засіб є фізично знищеним.

Таким чином, різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП складає:

160 664,00 грн. (вартість транспортного засобу до ДТП) - 24 124,49 грн. (вартість транспортного засобу внаслідок аварійних пошкоджень) = 136 539,51 грн.

Ліміт відповідальності страховика за полісом ОСЦПВВНТЗ №204727159 складає 130 000,00 грн.

Відповідно з Відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню:

130 000,00 грн. (належний розмір страхового відшкодування) - 36 914,87 грн. (сплачене страхове відшкодування) = 93 085,13 грн.

Крім того, до стягнення підлягають 3 проценти річних від простроченої суми відповідно до ст. 625 ЦК України та пеня відповідно до п. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також представник позивача зазначає, з метою захисту свої прав та інтересів 18.11.2021 між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання правової допомоги № 18/11/21-ЮП/ІL від 18.11.2021.

За змістом позову вбачається, що розмір витрат на юридичні послуги, які позивач просить стягнути з відповідача складає 10 000,00 грн. а також, збитки від інфляції у розмірі 744,68 грн, 3 проценти річних у сумі 497,30 грн, пеню 2856,31 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі з посиланням на те, що страховик виплачує потерпілій особі не вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, а страхове відшкодування, яке визначається відповідно до п. 1 ст. 22, ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу за наявності такого. Вказує, що для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику ТАТА LPT613» р/н НОМЕР_2 , страховик звернувся до аварійного комісара ОСОБА_4 . Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №77-D92/5 від 30.08.2021, розмір матеріального збитку власнику автомобіля ТАТА LPT613» р/н НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 38914,87 грн без ПДВ. Крім того, відповідно до полісу страхування №204727159 франшиза складає 2000,00 грн. Таким чином, відповідач вказує, що здійснив страхове відшкодування позивачу у розмірі 36914,87 грн, а тому у повному обсязі виконав свої зобов`язання по сплаті страхового відшкодування позивачу.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 22.07.2021 о 07.35 в Харківській області, Ізюмський район, на територіальній автодорозі Шевченково-Балаклія-Первомайськ-Кегечівка +/- 18км, ОСОБА_2 керував вантажним автомобілем MAN TGS18.400 д.н.з. НОМЕР_1 , буксируючи напівпричіп ВОDЕХ KІS 3WS д.н.з. НОМЕР_3 , в порушення п. 12.1, 13.1 ПДР, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з належним ОСОБА_5 автомобілем TATA LPT613 д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням, який рухався попереду в попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вищенаведені обставини були встановлені постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 21.09.2021 у справі № 610/2652/21 про визнання винним водія автомобіля марки MAN TGS18.400 д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Постанова Балаклійського районного суду Харківської області від 21.09.2021 у справі № 610/2652/21 набрала законної сили 02.10.2021.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MAN TGS18/400» р/н НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №204727159. Відповідно до умов страхування страховою компанією було встановлено франшизу у розмірі 2000 грн., а ліміт відповідальності за завдання шкоди майну встановлено в розмірі 130 000 грн.

Згідно аварійного сертифікату з розрахунку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №77-D92/5 від 30.08.2021, розмір матеріального збитку власнику автомобіля ТАТА LPT613» р/н НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 38914,87 грн без ПДВ.

20.10.2021 Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок позивача у розмірі 36 914,87 грн.

Не погоджуючись з виплаченим страховим відшкодуванням на замовлення позивача було здійснено звіт про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу №739/10-21 від 15.11.2021, виконаний суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №38/21 від 22.01.2021 дійсний до 22.01.2024), відповідно до якого вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «ТАТА LPT613» р/н НОМЕР_2 складає 287 537,56 грн., ринкова вартість транспортного засобу складає 160 664,00 грн., вартість транспортного засобу з урахуванням пошкоджень після ДТП складає 24 124,49 грн.

Відносини, що склалися між сторонами у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за полісом № 204727159 врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно положень ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 зазначеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Пунктом 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до п. 16 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів від 05.01.1998 № 8, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

На виконання вимог пункту 4 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 10.09.2003 № 1440, який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна, оцінка майна проводитися з дотриманням принципів корисності, попиту і пропонування, заміщення, очікування, граничної продуктивності внеску, найбільш ефективного використання.

Згідно із вимогами статті 10 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», принцип найбільш ефективного використання полягає в урахуванні залежності ринкової вартості об`єкта оцінки від його найбільш ефективного використання. Під найбільш ефективним використанням розуміється використання майна, в результаті якого вартість об`єкта оцінки є максимальною. При цьому розглядаються тільки ті варіанти використання майна, які є технічно можливими, дозволеними та економічно доцільними.

Суд встановив, що обидва експерти при проведенні висновків на власний розсуд оглянули пошкоджений ТЗ, описавши виявлені ними порушення. За наявності заперечень щодо результатів оцінки позивач робить рецензування звіту про оцінку. Саме рецензування є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки. Рецензія на звіт про оцінку формує позицію щодо обґрунтованості зазначеної в звіті вартості. Позивачем такої рецензії не представлено, також не надано клопотання про проведення додаткової судової експертизи для визначення вартості матеріального збитку.

Суд відштовхується від суті спору по оскарженню дій відповідача щодо виплати страхового відшкодування з можливим його заниженням, в такому випадку на позивача покладається обов`язок надання доказів в підтвердження наведеної позиції. Саме позивач повинен надати належні спростовуючі докази неправильності нарахувань страхового відшкодування за висновком автотоварознавчого дослідження №77-D92/5 від 30.08.2021.

Висновок №739/10-21 від 15.11.2021, складений за цінами та тарифами на дату огляду - 11.10.2021. Тобто, огляд пошкодженого транспортного засобу оцінювачем ОСОБА_6 відбувся через три місяці після настання ДТП.

Позивачем не заначено яким чином зберігалося пошкоджене авто увесь цей час та які чинники на нього впливали (погоні умови, дії третіх осіб, тощо).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, доказів документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту суду не надано. Таким чином, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджували розмір заявленої шкоди, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснювалася у розмірі шкоди, оціненої відповідачем.

Відповідно до ст. 83 діючого ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлення вартості матеріального збитку та відновлювального ремонту складає предмет експертних знань в галузі автотоварознавства.

Відповідно до ч. 1 статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно ч. 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1-2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зважаючи на наявність суперечностей у висновках звітах оцінювачів, складених на замовлення позивача та на замовлення страхової компанії, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності судового процесу, позивач з метою доведення обґрунтованості своїх позовних вимог до страхової компанії не скористався своїми процесуальними правами та не заявив клопотань про призначення судом незалежної автотоварознавчої експертизи з метою встановлення спричиненого йому збитку, або допит оцінювачів у судовому засіданні з метою встановлення розбіжностей у визначенні розміру, спричиненої шкоди, в той час як суддя не має відповідних знань та не є експертом в області автотехнічних досліджень та не може належним чином оцінити вказані звіти на предмет їх достовірності та правильності розрахунку спричиненої шкоди, який мав бути покладений в основу судового рішення.

Також, суд вважає за необхідне зауважити, що законом не передбачено відповідальності оцінювача за надання завідомо неправдивого звіту про оцінку, а тому до вказаних доказів суд відноситися критично, в той час як проведення незалежної судової експертизи гарантувало би незалежність та безсторонність проведеної судової експертизи, оскільки судовий експерт повідомляється судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на відмову у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, компенсації не підлягають.

На підставі викладено та керуючись ст. 16, 203, 215, 217, 256, 261, 267, 525, 536, 559, 629, 638, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю. Г. Головко