КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в:

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Зазначила, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20.08.2020 року розірваний шлюб між нею і ОСОБА_2 , стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 в розмірі ј частини від заробітку (доходу), починаючи з 04.03.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 22.09.2020 року. Для примусового виконання рішення судом виданий виконавчий лист та постановою головного державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ширко С.Л. було відкрито виконавче провадження № 63189571. ОСОБА_2 не виконував належним чином зобов`язання щодо сплати аліментів, у зв`язку з чим у виникла заборгованість. Позивачка ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, яка за її розрахунком станом на 01.05.2021 року складає 54 661,54 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів по аліментам у розмірі 3342,92 грн. В інший частині вимог позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 55,48 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність вини ОСОБА_2 у простроченні сплати аліментів, оскільки виконавче провадження з примусового виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року про стягнення аліментів було відкрито лише 05 жовтня 2020 року. Зазначає, що про відсутність вини відповідача у простроченні сплати аліментів можна було б говорити, якщо б він в очікуванні рішення суду за період з березня 2020 року по липень 2020 року сплачував би аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом, проте, відповідач не вчиняв таких дій. ОСОБА_2 знав про розмір своїх доходів за період з серпня 2020 року по листопад 2020 року, за який виконавцем після отримання інформації про реальний розмір доходів боржника робився перерахунок, але не сплачував аліменти у визначеному розмірі. Свої дані про реальні доходи державному виконавцю не подав і фактично ухилявся від виконання рішення у повному обсязі. Суд першої інстанції безпідставно врахував, що грошові перекази відповідача на її рахунок кошти за 2019 рік, оскільки аліменти за рішенням суду були стягнуті з відповідача починаючи з 04 березня 2020 року.

Представник ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року в справі № 760/6157/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 березня 2020 року та до досягнення ним повноліття (а.с. 14-17).

На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 29 вересня 2020 року отримала виконавчий лист № 760/6157/20, який пред`явила до виконання до Інгульського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління МЮ. За виконавчим листом постановою головного державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління МЮ Ширко С.Л. від 05 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63189571.

ОСОБА_2 оскаржив рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року в апеляційному порядку. Постановою Київського апеляційного суду від 30 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року без змін (а.с. 20-23).

Вирішуючи спір про стягнення з ОСОБА_2 неустойки за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 та стягнув з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів по аліментам у розмірі 3342,92 грн. В інший частині вимог суд відмовив.

За висновком суду розрахунок ОСОБА_1 пені по аліментному зобов`язанню за період з березня 2020 року по вересень 2020 року включно не є обґрунтованим, оскільки виконавче провадження з примусового виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києві від 20 серпня 2020 року було відкрите лише 05 жовтня 2020 року. Крім того, вказане рішення суду набрало законної сили лише після прийняття постанови Київського апеляційного суду від 30 березня 2021 року. Суд врахував підтверджені письмовими доказами доводи відповідача, що до ухвалення судом рішення про стягнення аліментів він здійснював грошові перекази як аліменти на банківську картку позивачки. З виписки наданого витягу з банківського рахунку вбачається, що ОСОБА_2 здійснював переказ ОСОБА_1 грошових коштів на утримання сина як до звернення з позовом до суду, так і після визначеного за рахунком заборгованості періоду згідно квитанцій від 30.04.2021 року та від 07.05.2021 року. Відтак, в період з березня по вересень 2020 року відповідач не ухилявся від сплати аліментів. Суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за січень 2021 року, в якому заборгованість на 30 число місяця за останнім датованим 30.04.2021 року розрахунком № 36343 складає 8797,16 грн., яка була сплачена 11 березня 2021 року.

Колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до змісту вказаної норми, висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц, пеня за прострочення сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати.

Одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у разі виникнення заборгованості не залежно від того погасив таку заборгованість платник аліментів чи ні за весь період прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 березня 2020 року. Вказане рішення набрало законної сили 30 березня 2021 року.

Відтак, ОСОБА_2 був зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 04 березня 2020 року.

При цьому ст. 196 СК України не пов`язує право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з відкриттям виконавчого провадження. Колегія суддів враховує, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року фактично було стягнуто мінімальний розмір аліментів -1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача. ОСОБА_2 був зобов`язаний сплачувати аліменти у відповідному розмірі від свого доходу, але не цього у щомісячно та у належному розмірі.

Позивачка ОСОБА_1 надала копію розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по аліментам від 30 квітня 2021 року № 36343, який складений старшим державним виконавцем Ярмоленко М.Г. З розрахунку вбачається, що у відповідача наявна заборгованості з березня 2020 року по вересень 2020 року включно у загальному розмірі 44 332,20 грн. За вказаний період оплат здійснено не було. Боржником ОСОБА_2 сплатив у серпні 2020 року 12 500 грн. (нараховані за місяць - 19 170,71 грн.), у вересні 2020 року 3000 грн. (нараховані за місяць - 11 867,61 грн.), у жовтні 2020 року 7537,69 грн. (нараховані за місяць - 6250 грн.), у листопаді 2020 року 11 017,83 грн. (нараховані за місяць - 6250 грн.), у грудні 2020 року 7475,04 грн. (нараховані за місяць - 6667,87 грн.), у січня 2021 року 3550 грн. (нараховані за місяць - 12 347,16 грн.), у лютому 2021 року 3750 грн. (нараховані за місяць - 2500,53 грн.), у березні 2021 43 003,43 грн. (нараховані за місяць - 3133,75 грн.). Станом на 01 квітня 2021 року заборгованість ОСОБА_2 становить 5147,52 грн. (а.с. 26).

З вказаного розрахунку вбачається що ОСОБА_2 не сплачував аліменти до серпня 2020 року, а в подальшому вносив платежі в рахунок сплати аліментів, в тому числі і у більшому розмірі, ніж нараховано. Переказ аліментів у більшому ніж нарахованому розмірі свідчить про визнання ОСОБА_2 наявної заборгованості по аліментах. Оскільки за змістом ст. 196 СК України право на неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів виникає у одержувача за кожен день прострочення вимоги ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів є обґрунтованими.

Складений державним виконавцем розрахунок заборгованості ОСОБА_2 не оскаржував та не надав доказів на його спростування.

Колегія суддів вважає безпідставним урахування судом першої інстанції наданих відповідачем документів про переказ ОСОБА_1 коштів на утримання сина до подання позовної заяви про стягнення аліментів, а також після визначеного позивачкою періоду заборгованості. Здійснення таких платежів ОСОБА_2 не спростовує правильність розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2020 року по 01 травня 2021 року у розмірі 54 661,54 грн. Наданий позивачкою розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не перевищує ста відсотків заборгованості за кожним платежем, що відповідає вимогам ст. 196 СК України.

Враховуючи викладене, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2020 року по 01 травня 2021 року у розмірі 54 661,54 грн.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню 908,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року та ухвалити нове судове рішення.

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2020 року по 01 травня 2021 року у розмірі 54 661,54 грн. Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 908,00 грн. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Гуль В.В.

Матвієнко Ю.О.