ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м.Суми

Справа №587/53/22

Номер провадження 22-ц/816/978/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 09 серпня 2022 року, ухвалене у складі судді Гончаренко Л.М., у приміщенні Сумського районного суду Сумської області, повний текст судового рішення виготовлено 10 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі - ТОВ «ФК «Прайм Альянс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивує тим, що 06 травня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено договір №, у відповідності до якого останній отримав кошти у розмірі 38295,93 грн із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних.

Вказує, що відповідно до п. 1.4.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний повністю повернути банку суму отриманих коштів та виконати всі наявні зобов`язання встановлені кредитним договором не пізніше 06 травня 2019 року.

13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 13/06/16, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача. Відповідно до вищезазначеного договору до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги на загальну суму 39 994,93 грн.

У подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір факторингу №29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло прав нового кредитора до відповідача.

18 лютого 2019 року ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направило відповідачу вимогу про погашення кредитної заборгованості протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше ніж до 18 березня 2019 року або зв`язатись з новим кредитором.

Однак, зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів відповідачем не було виконано ні первісному кредитору, ні новому, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 39 994,93грн.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 805,94 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в межах трирічного терміну з 06 квітня 2016 року 06 травня 2019 року у розмірі 24 269,67 грн (основна сума кредиту(тіло) 24 265,74 грн та процентів за користування кредитом - 3,93 грн), а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України за період з 29 січня 2019 року по 16 листопада 2021 року у розмірі 5861,08 грн.

Сумський районний суд Сумської області рішенням від 09 серпня 2022 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Прайм Альянс» відмовив.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Прайм Альянс», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що товариством надано суду належні докази відступлення права вимоги між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а саме належним чином засвідчені копії договору факторингу, витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу, витягу з акту приймання-передачі документації до договору факторингу із вказаним розміром права вимоги у загальній сумі 39 994,57 грн.

Окрім того, відповідно до договору факторингу № 29/01/19-2 від 29 січня 2019 року, укладеного між ТОВ «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», право вимоги на суму у розмірі 39 994,57 грн перейшло до останнього, що підтверджується наданими до позовної заяви належним чином засвідченої копії витягу з реєстру прав боржників до договору факторингу та витягу з акту приймання-передачі документації до договору факторингу.

З даних договорів відступлення прав слідує, що боржник не виконував зобов`язань по кредиту ПАТ «ОТП Банк», та в період з 13 червня 2016 року по 29 січня 2019 року не виконував належним чином зобов`язання ні ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», ні ТОВ «ФК «Прайм Альянс». Лише 31 травня 2019 року в примусовому порядку було стягнуто 1000 грн, що підтверджується платіжним дорученням.

Наголошує на тому, що в позовній заяві надано розрахунок заборгованості у відповідності до графіку платежів, з якого вбачається, що позивач має намір стягнути часткову заборгованість починаючи з 23-го платежу (06 квітня 2016 року) по 60 платіж (06 травня 2019 року), тобто в межах 3-х річного терміну звернення з позовною заявою.

Зазначає, що представник відповідача в судовому засіданні підтвердив факт отримання відповідачем кредитних коштів за даним кредитним договором, вказав на те, що останнє погашення було у 2015 року, проте доказів на підтвердження цієї обставини не надав. Не погодившись з розрахунками позивача, не зазначив, в чому саме полягає невідповідність розрахунків.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 06 травня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № , відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у загальному розмірі 38 295 грн 93 коп., з яких 36 043 грн 23 коп. на споживчі цілі та 2252 грн 70 коп. на сплату комісії за оформлення кредиту (а. с. 5-7).

Сторони узгодили відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 0,01% річних, кінцевий строк повернення коштів не пізніше 06 травня 2019 року

Крім того сторони узгодили, що погашення кредиту повинно здійснюватися згідно графіку платежів, який є додатком №1 до вказаного кредитного договору.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором та/чи угодою третій особі.

13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 13/06/16, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 06 травня 2014 року на загальну суму 39 994,93 грн, яка складається з наступного: 22 352,33 грн - сума строкової заборгованості за кредитом, 214,53 грн - сума строкових нарахованих %, 12956,24 грн сума простроченого тіла кредиту; 4471,83 грн сума нарахованих прострочених % по кредиту.

Пунктами 6.2.2 та 8.1 передбачено обов`язок ПАТ «ОТП Банк» передати ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» усю документацію боржників, яких включено до реєстру боржників (а. с. 9-13).

29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір факторингу № 29/01/19-2, згідно з яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 06 травня 2014 року на загальну суму 39 994,93 грн, яка складається з наступного: 35 308,57 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4686,36 грн - заборгованість за нарахованими відсотками.

Пунктами 6.2.2, 8.1, 8.2 передбачено обов`язок ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» передати ТОВ «ФК «Прайм Альянс» документи, які засвідчують права, що відступаються, інформацію, яка є важливою для їх здійснення, оригінали розрахунків заборгованості станом на дату укладення цього договору, із зазначенням платежів здійснених боржником (а.с. 15-19).

ТОВ «ФК «Прайм Альянс» листом від 18 лютого 2019 року направило відповідачу вимогу про погашення кредитної заборгованості, яка станом на 18 лютого 2019 року становить 39 994 грн 93 коп. та складається із заборгованості по тілу кредиту 35 308 грн 57 коп., заборгованість за відсотками 4686 грн 35 коп., та запропоновано погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше ніж до 18 березня 2019 року (а.с. 21).

Згідно з розрахунком ТОВ «Ф «Прайм Альянс», сума заборгованості відповідача у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором № від 06 травня 2014 року становить 30805,94 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в межах трирічного терміну з 06 квітня 2016 року по 06 травня 2019 у розмірі 24 269,67 грн (основна сума кредиту (тіло - 24265,74 грн та процентів за користування кредитом-3,93 грн), а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України за період з 29 січня 2019 року по 16 листопада 2021 року у розмірі 6536,27 грн (а.с. 2-3; 24).

Також згідно довідки ТОВ «ФК «Прайм Альянс» в період з 13 червня 2016 року по 29 січня 2019 року ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «ФК «Прайм Альянс» не було сплачено жодних платежів за кредитним договором. У період з 29 січня 2019 року по 16 грудня 2021 року на рахунок ТОВ «ФК «Прайм Альянс» надійшли кошти за кредитним договором від 06 травня 2014 року у розмірі 1000 грн 31 травня 2019 року. Отже, станом на 16 грудня 2021 року залишок заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ «ФК «Прайм Альянс» становить 38 994,93 грн (а.с. 25).

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», суд першої інстанції виходив з того, що суд позбавлений можливості за наявними у справі письмовими доказами самостійно перевірити заявлену позивачем суму кредитної заборгованості по тілу кредиту, правильність її нарахування та відповідність утвореного боргу умовам кредитного договору, оскільки тягар доведення обґрунтованості позовних вимог покладено саме на позивача, який не надав до суду розрахунку заборгованості по кредиту, у якому мають бути відображені всі фінансові операції по кредиту з моменту виникнення кредитних правовідносин.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду, так як вони не відповідають обставинам справи та суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.1 ст.510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Статтею 512 ЦК України визначено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, в даній справі позивач при зверненні до суду на підтвердження своїх позовних вимог, окрім договорів факторингу разом з витягами з реєстру боржників та акту приймання-передачі документації боржників, надав суду матеріали кредитної справи, в тому числі договір про надання споживчого кредиту № від 06 травня 2014 року разом з Додатком № 1 графік платежів, що є його невід`ємною частиною. В судовому засіданні суду першої інстанції представник відповідача факт укладення кредитного договору не заперечував. Крім того, вказав на те, що останній платіж було здійснено у 2015 році. В самій позовній заяві міститься розрахунок заборгованості по тілу кредиту, процентам та комісії за період з 06 квітня 2016 року по 06 травня 2019 року згідно графіку платежів, тобто за період, в якому погашення заборгованості відповідачем не проводилося.

Таким чином, на думку колегії суддів, матеріалами справи підтверджується, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № від 06 травня 2014 року.

В суді першої інстанції представником відповідача адвокатом Созоновим В.П. було заявлено про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строків позовної давності.

Ст. 256 ЦК України передбачає, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

На думку представника відповідача адвоката Созонова В.П. позивачем було пропущено строк позовної давності, так як останній платіж було сплачено у 2015 році. Проте, таке твердження щодо пропуску строку позовної давності щодо всієї суми заборгованості є помилковим, оскільки позовна давність щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом строку кредитування (06 травня 2019 року), а не після сплати останнього платежу.

З вказаним позовом ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулось до суду за допомогою засобів поштового зв`язку 30 грудня 2021 року.

За таких обставин, оскільки умовами кредитного договору повернення кредиту передбачено щомісячними платежами, кожний з яких є самостійним зобов`язанням, відповідно строк позовної давності обчислюється окремо за кожним таким платежем.

Отже, підлягає стягненню з боржника заборгованість за кредитним договором за щомісячними платежами у межах трирічного строку позовної давності, починаючи з січня 2019 року, і до закінчення дії договору 06 травня 2019 року.

Відповідно до графіку платежів за вказаний період розмір заборгованості по тілу кредиту становить 3215 грн 59 коп., а розмір заборгованості по процентам 0 грн 08 коп., а всього на суму 3215 грн 67 коп.

Вимоги банку про стягнення заборгованості по кредиту до січня 2019 року задоволенню не підлягають, оскільки за такими вимогами позивачем пропущено строк позовної давності.

Доводи позивача, що про порушення відповідачем кредитних зобов`язань йому стало відомо лише з моменту переходу права вимоги до компанії, тобто з моменту укладення договору факторингу № 29/01/19-1 від 29 січня 2019 року, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до приписів ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

З розрахунку позивача вбачається, що інфляційні втрати та 3% річних було нараховано за період з 29 січня 2019 року по 16 грудня 2021 на всю суму заборгованості за тілом кредиту, проте такий порядок обрахування не є правильним, оскільки нарахування здійснювались також на платежі, за якими банк пропустив строк позовної давності та без урахування періоду прострочення по кожному платежу.

А тому підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних по заборгованості зі сплати платежів по тілу кредиту з січня по травень 2019 року в межах заявлених вимог за період з 29 січня 2019 року по 16 грудня 2021 року:

за січень 2019 року (розмір платежу 637 грн 97 коп.) в межах заявлених вимог за період з 29 січня 2019 року по 16 грудня 2021 року: 3% річних 55 грн 16 коп., інфляційні втрати 121 грн 21 коп.;

за лютий 2019 року (розмір платежу 637 грн 98 коп.) з 07 лютого 2019 року по 16 грудня 2021 року: 3% річних 54 грн 69 коп., інфляційні втрати 121 грн 22 коп.;

за березень 2019 року (розмір платежу 637 грн 99 коп.) з 07 березня 2019 року по 16 грудня 2021 року: 3% річних 53 грн 22 коп., інфляційні втрати 117 грн 44 коп.;

за квітень 2019 року (розмір платежу 637 грн 99 коп.) з 09 квітня 2019 року по 16 грудня 2021 року: 3% річних 51 грн 76 коп., інфляційні втрати 110 грн 70 коп.;

за травень 2019 року (розмір платежу 663 грн 66 коп.) з 07 травня 2019 року по 16 грудня 2021 року: 3% річних 52,31 грн., інфляційні втрати 107 грн 45 коп.

Всього 3% річних 267 грн 14 коп., інфляційні втрати 578 грн 02 коп.

Отже, виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ТОВ «ФК «Прайм Альянс» та з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованість за кредитним договором № від 06 травня 2014 року у розмірі 3215 грн 67 коп., яка складається з 3215 грн 59 коп. заборгованості по тілу кредиту та 0 грн 08 коп. процентів за користування кредитом, інфляційні втрати в розмірі 578 грн 02 коп. та 3% річних в сумі 267 грн 14 коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 299 грн 23 коп. судового збору за подання позовної заяви та 448 грн 85 коп. за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В суді першої інстанції представництво інтересів позивача здійснював адвокат Бадах С.М. Разом з позовною заявою було подано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат за надану професійну допомогу на суму 10 782 грн 50 коп.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу було надано копію договору про надання правничої допомоги № 11/05 від 11 травня 2021 року, Додаток № 1 до вказаного договору, згідно якого вартість 1 години роботи адвоката становить 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати.

Перелік наданих послуг вказаний в попередньому розрахунку витрат на правничу допомогу.

У відзиві на позовну заяву представником відповідача адвокатом Созоновим В.П. було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4000 грн, яке мотивоване тим, що справа не відноситься до категорії складних і розглядається в спрощеному провадженні; час, витрачений адвокатом на надання послуг є завищеним. Крім того, ставиться під сумнів розмір витрат на участь в засіданнях, оскільки представництво в суді здійснюється іншою особою. Ціна позову є неспівмірною з орієнтовним розміром витрат на правничу допомогу.

Дійсно в попередньому (орієнтовному) розрахунку витрат на правничу допомогу вказана участь у судовому засіданні 2 год. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні представництво інтересів позивача здійснювалося іншим представником, а тому витрати в сумі 2270 грн (2 год. х 1135 грн) є необґрунтованими. Відповідно розмір витрат становить 8512 грн 50 коп. (10782,50 2270).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Оскільки позов задоволено частково, відповідно підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 1122 грн 12 коп.

Також в апеляційній скарзі представником позивача адвокатом Бадахом С.М. було заявлено клопотання про стягнення витрат понесених на професійну правничу допомогу, розмір яких згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку складає 8450 грн.

З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції в сумі 1113 грн 94 коп.

В суді першої інстанції представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 здійснював адвокат Созонов В.П.

Адвокатом Созоновим В.П. у відзиві на апеляційну скаргу було заявлено про відшкодування судових витрат на правничу допомогу на суму 6500 грн. На підтвердження понесених витрат було надано копію договору про надання правової допомоги б/н від 31 січня 2022 року, відповідно до п. 3.1 якого вартість послуг з надання правової допомоги є фіксованою та не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу й складає 6500 грн; довідку про здійснення повного розрахунку за договором б/н про надання правової допомоги від 31 січня 2022 року, а саме сплату гонорару адвоката у фіксованому розмірі в сумі 6500 грн (а.с. 68-70).

Оскільки апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було задоволено частково, а рішення суду скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позову, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ФК «Прайм Альянс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 5643 грн 17 коп.

Оскільки ціна позову в даній справі становить 30 805 грн 94 коп., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, а тому касаційному оскарженню згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова колегії суддів не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 09 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованість за кредитним договором № від 06 травня 2014 року у розмірі 3215 гривень 67 копійок, інфляційні втрати в розмірі 578 гривень 02 копійок та 3% річних в сумі 267 гривень 14 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 299 гривень 23 копійки за подання позовної заяви та понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 1122 гривні 12 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 5643 гривні 17 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 448 гривень 85 копійок за подання апеляційної скарги та понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1113 гривні 94 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук