Справа № 204/9215/22
Провадження № 4-с/204/23/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лукін Михайло Віталійович, ОСОБА_2 на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2022 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 , у якій останній просив суд: зобов`язати державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лукіна Михайла Віталійовича врахувати грошові кошти сплачені боржником після 13 жовтня 2017 року в сумі 26 191 грн. 54 коп. в рахунок погашення загального боргу за зобов`язаннями зі сплати аліментів на утримання його малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 13 жовтня 2017 року і до досягнення ними повноліття, в особі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги скарги мотивовані тим, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2018 року по справі №204/6519/17 вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання його малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 13 жовтня 2017 року і до досягнення ними повноліття, в особі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. В період з 13 жовтня 2017 року по квітень 2020 року у безготівковій формі боржником на картку стягувана було перераховано грошові кошти в загальному розмірі 26 191,54 грн. На думку скаржника це і було підставою того, що стягувач ОСОБА_2 не подавала до виконавчої служби виконавчий лист до примусового виконання. Але у зв`язку із мобілізацією ОСОБА_1 на особливий період відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, відбулись певні труднощі щодо перерахунку коштів та 16 червня 2022 року стягувач подала виконавчий лист на примусове виконання. Проте стягувач не повідомила виконавця про отримані нею раніше кошти, що в свою чергу призвело до нарахування виконавцем боргу без урахування сплачених боржником сум в період, який входить до розрахунку заборгованості по аліментам. У зв`язку із чим, 06 жовтня 2022 року представником боржника направлено лист державному виконавцю, в межах ВП №69292120 відкритого на підставі виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі 204/6519/17, у якому боржник просив виконавця врахувати сплачені ним кошти в сумі 26 191.54 грн. у рахунок погашення заборгованості. Згідно отриманої відповіді від 21.10.2022 року №58678-11 не дивлячись на те, що до клопотання було додано копії платіжних документів в яких вказано відправника та отримувача, у зарахуванні сплачених сум виконавцем відмовлено з посиланням на те, що стягувач не підтверджує отримання коштів в рахунок аліментів. При цьому будь-яких пояснень щодо іншого походження та призначення вищевказаних сум грошових коштів стягувач не надала. За таких обставин, очевидно, що єдиним обов`язком, який залишився у боржника після припинення спільного проживання було саме утримання дітей, які з ним не проживають, на що і перераховувалися відповідні кошти. У зв`язку із зазначеним боржник вимушений звернутись до суду.

Особа, яка подала скаргу та його представник адвокат Корсуновський П.Ю. у судове засідання не з`явились, від останнього надійшла заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги скарги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи державного виконавця у судове засідання не з`явився, 29 листопада 2022 року подав на адресу суду відзив. У відзиві державний виконавець просив відмовити у задоволенні скарги у зв`язку з її необґрунтованістю та недоведеністю, зазначаючи, що у наданих боржником квитанціях відсутнє призначення платежу як «Аліменти», у деяких квитанціях платником зазначений не боржник, а третя особа. Крім того, стягував ОСОБА_2 отримані кошти не вважає аліментами, кошти є добровільною допомогою на дитину. Таким чином, державний виконавець вважає, що відсутні підстави для зарахування відповідних платежів в рахунок заборгованості по аліментам.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, але 22 листопада 2022 року подала до суду заперечення на скаргу у яких вказала, що заперечує проти задоволення скарги в повному обсязі. Остання зазначає, що у наданих боржником квитанціях відсутнє призначення платежу та в деяких квитанціях платником є не сам боржник. Факт перерахування коштів отримувачу аліментів не може свідчити, що дані кошти є аліментними платежами, а можуть бути як додаткові витрати на дітей. Крім того стягував зазначає суду, що перераховані суми були меншими ніж прожитковий мінімум на кожну дитину, що додатково підтверджує факт того, що кошти не були сплаченими в рахунок аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, враховуючи, що учасники судового процесу належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, прийшов до висновку про можливість розгляду скарги за відсутності учасників судового процесу які не з`явились до суду.

Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини.

Здійснення судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано розділом VІІ ЦПК України і спрямовано на захист учасників виконавчого провадження від порушень їх прав та свобод під час виконання судових рішень за принципом їх обов`язковості.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Так судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що на примусовому виконанні у Другому Правобережному відділі державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження №69292120 з примусового виконання виконавчого листа №204/6519/17 виданого 146.03.2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська на стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання його малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 13 жовтня 2017 року і до досягнення ними повноліття, в особі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , допустивши по справі негайне виконання в межах суми платежу за один місяць.

Постановою державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 27.06.2022 року відкрито виконавче провадження № 69292120.

1 серпня 2022 року державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лукіним М.В. сформовано розрахунок заборгованості по аліментам на підставі виконавчого листа №204/6519/17 від 16.03.2018 року, та згідно якого нараховано борг за попередній період, який станом на 01.08.2022 року становить 169 491 грн. 25 коп. (а.с. 5-6).

У матеріалах справи містяться дублікати чеків, а саме:

14.04.2020 року в сумі 1497 грн., платник ОСОБА_5 , отримувач ОСОБА_2 ;

19.03.2020 року в сумі 1497 грн., платник ОСОБА_5 , отримувач ОСОБА_2 ;

15.12.2019 року в сумі 1497 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

28.09.2019 року в сумі 1500 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 (а.с.10);

27.08.2019 року в сумі 1500 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

31.07.2019 року в сумі 1492 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

29.12.2018 року в сумі 1708,54 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

04.09.2018 року в сумі 1500 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 (а.с.11);

08.08.2018 року в сумі 1500 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

06.07.2018 року в сумі 1500 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

06.06.2018 року в сумі 1500 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

02.04.2018 року в сумі 1500 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 (а.с.12);

28.02.2018 року в сумі 1500 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

30.01.2018 року в сумі 1500 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

27.12.2017 року в сумі 1500 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

30.11.2017 року в сумі 2000 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 (а.с.13);

03.10.2017 року в сумі 1000 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

01.11.2017 року в сумі 1500 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

07.08.2017 року в сумі 1500 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

31.08.2017 року в сумі 1500 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 (а.с.14);

06.07.2017 року в сумі 1500 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

31.03.2017 року в сумі 1500 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

03.05.2017 року в сумі 1000 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

04.06.2017 року в сумі 3000 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 (а.с.15);

08.02.2017 року в сумі 1500 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

05.05.2016 року в сумі 1000 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 ;

30.06.2016 року в сумі 1500 грн., платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_2 (а.с.16), а всього починаючи з 13 жовтня 2017 року (початок стягнення аліментів за рішенням суду) по 14.04.2020 рік, боржником ОСОБА_1 сплачено 26 191 грн. 54 коп.

6 жовтня 2020 року представником боржника адвокатом Корсуновським П.Ю. було подано клопотання № 23807 державному виконавцю Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лукіну М.В. згідно якого адвокат просив виконавця врахувати грошові кошти сплачені боржником після 13 жовтня 2017 року в сумі 26 191 грн. 54 коп. в рахунок погашення загального боргу за забов`язаннями зі сплати аліментів на дітей (а.с.8-9).

Згідно відповіді державного виконавця № 58678-11 від 21.10.2022 року останній прийшов до висновку, що не може врахувати надані копії квитанцій як «сплата аліментів» стягувану, у зв`язку із тим, що надані копії квітанцій не містять «призначення платежу» - сплата аліментів, або реквізитів виконавчого документа, тому не можуть бути однозначно ідентифіковані як погашення аліментів. Крім того, стягував ОСОБА_6 не підтверджує отримання вказаних коштів в рахунок сплати аліментів (а.с.17).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець розглядає у встановлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 13 січня 2021 року у справі №2-751/2007 вказано, що право на обрання порядку звернення до суду належить заінтересованій особі. В свою чергу, суд має захистити інтереси особи, незалежно від обраного нею способу, як в порядку позовного провадження, так і в порядку контролю за виконанням судового рішення.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, в тому числі, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику, окрім іншого, у разі подання заяви стягувачем або боржником.

Вказана норма про щомісячне обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів діє з 5 жовтня 2016 року з набранням чинності Законом України від 2 червня 2016 року «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. п. 3, 4 Розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року, у разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: - звіту про здійснені відрахування та виплати; - квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; - заяв та (або) розписок стягувача; - інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; - інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Звертаючись до суду, заявник зазначив, що у період з 13 жовтня 2017 року і по 14.04.2020 року регулярно здійснював грошові перекази безпосередньо на рахунок ОСОБА_2 , які сумарно склали 26 191 грн. 54 коп.

У зв`язку з цим, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 через свого представника звертався до державного виконавця із заяою щодо здійснення перерахунку заборгованості із доданими до заяви копіями квитанцій, які підтверджують перерахування боржником коштів стягувачу.

Усупереч вимогам Інструкції надані заявником документи державним виконавцем до уваги прийняті не були з огляду на те, що у наданих платіжних дорученнях та квитанціях відсутні призначення платежу по аліментам на користь стягувача за ВП №69292120.

Відповідно до ст. ст. 129, 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили.

Заявник зазначає, що добровільно сплачував аліменти протягом жовтня 2017 року по 14.04.2020 року шляхом переказу грошових коштів стягувачу.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 через свого представника звертався до державного виконавця із заявою щодо здійснення перерахунку заборгованості із доданими до заяви копіями квитанцій.

Такі докази заявником були передані державному виконавцю та надані до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Так, згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14 липня 2021 року у справі №753/14154/19 за відсутності відомостей про призначення платежу "Аліменти" у документах у підтвердження здійснення платежів, підстави для здійснення перерахунку заборгованості відсутні.

У той же час, Верховний Суд у своїй постанові від 26 травня 2021 року у справі №569/11466/20 визначив, що норми права не містять заборони для державного виконавця під час визначення розміру заборгованості по аліментам враховувати суми, які сплачені боржником без призначення платежу.

А встановленню підлягає наявність або відсутність інших правовідносин між подружжям, які могли б бути підставою для зарахування спірних сум, не в рахунок погашення заборгованості по аліментам, а в рахунок погашення інших зобов`язань.

Представником заінтересованої особи ОСОБА_2 подано до суду 22.11.2022 року заперечення по скарзі, у яких він посилається, що перераховані ОСОБА_1 грошові кошти на рахунок ОСОБА_2 , на загальну суму 26 191,54 грн., може свідчити про будь-які інші цивільно-правові відносини, які склалися між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Однак, суд не приймає до уваги ці посилання за їх необгрунтованістю і недоведеністю, та вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки самим стягувачем належних та допустимих доказів про існування про будь-яких інших цивільно-правових відносин, не надано, відповідна інформація не підтверджена, а самим боржником заперечується факт наявності будь-якої домовленності між сторонами.

У ході розгляду скарги не встановлено будь яких іших обставин так і у матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності інших зобов`язань між стягувачем ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_1 , як і між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , яка також двічі перераховувала грошові кошти на кртку ОСОБА_2 , за дорученням ОСОБА_1 , аніж зобов`язань по сплаті аліментів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 отримувала грошові перекази від боржника ОСОБА_1 , в рахунок добровільної сплати аліментів на дітей, у межах виконавчого провадження № 669292120.

Отже, суд приходить до висновку, що державний виконавець безпідставно не врахував коштів, сплачених боржником ОСОБА_7 стягувачу ОСОБА_2 на загальну суму 26 191,54 грн., оскільки чинне законодавство не передбачає права та обов`язку у державного виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів на ім`я стягувача й не враховувати безпосередньо копії наданих квитанцій.

Особливості виконання рішень про стягнення аліментів передбачені розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року за № 512/5, відповідно до якої виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Зазначені положення законодавства державним виконавцем при складанні довідки про розрахунок заборгованості виконані не були, не зважаючи на те, що представником боржника були вчинені дії та повідомлено державного виконавця про добровільну сплату аліментів на утримання дітей у період з 13 жовтня 2017 року по 14.04.2020 року на загальну суму 26 191,54 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги.

Згідно ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Оскільки судом скаргу задоволено, то з Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь держави необхідно стягнути судові витрати у розмірі 992 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст. ст. 12, 13, 76- 82, 89, 141, 447-452 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лукін Михайло Віталійович, ОСОБА_2 на дії державного виконавця - задовольнити.

Зобов`язати державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лукіна Михайла Віталійовича провести перерахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в межах виконавчого провадження № 69292120 та врахувати в рахунок сплати в добровільному порядку аліментів суму 26 191 грн. 54 коп. на виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2018 року у справі № 204/6519/17.

Стягнути з Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь держави судові витрати у розмірі 992 грн. 40 коп.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Т.О. Дубіжанська