У Х В А Л А

"30" грудня 2022 р. Справа153/1717/22

Провадження2/153/329/22-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання Поліш Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль, Вінницької області, заяву про самовідвід головуючого судді Дзерина Миколи Михайловича у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПСП «Вікторія» про витребування майна із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Ямпільського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПСП «Вікторія» про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2022 року, справу для розгляду передано судді Дзерину М.М. Ознайомившись із матеріалами справи, суддя заявив собі самовідвід посилаючись на те, що директором ПСП «Вікторія» являється ОСОБА_2 . У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Під час проходження військової служби суддею в нього склалися дружні відносини із ОСОБА_3 , який являється сином директора ПСП «Вікторія» ОСОБА_2 . Дана обставина може поставити під сумнів об`єктивність та неупередженість будь-якого прийнятого рішення під його головуванням у цій справі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Враховуючи ту обставину, що провадження по даній справі не відкрито, вважаю за можливе розглянути питання про самовідвід відповідно до вимог ч.1 ст.40 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не можу розглядати справу і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суддя під час здійснення судочинства зобов`язаний бути неупередженим та незалежним, керуватися під час прийняття рішення лише вимогами Закону та фактами, які ним встановлені.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії, ОСОБА_4 проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України ).

В рішенні по справі Фельдман проти України Європейський суд з прав людини визнав порушенням ст.6 Конвенції щодо незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

Згідно з п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.

Практика Європейського суду свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справі Пєрсак проти Бельгії від 01.10.1982 р.). Об`єктивний критерій безсторонності полягає у тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність суддів.

Другий критерій це критерій суб`єктивної безсторонності, тобто відсутність упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи. За загальним правилом, існує презумпція особистої безсторонності суддів доти, доки не доведено інше.

Неупереджений суддя складає свою думку у справі на підставі об`єктивних фактів, а не особистих почуттів та схильностей, тобто неупереджено, об`єктивно, справедливо.

Об`єктивність судді має розглядатися у двох аспектах як внутрішній стан судді, його свобода від будь-яких схильностей, упередженостей, а також як дії судді сприймаються стороннім спостерігачем.

Виходячи з наведеного, практика ЄСПЛ говорить про те, що кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Мікалефф проти Мальти).

Згідно вимог п.2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Для усунення сумнівів у неупередженості та об`єктивності суду при розгляді справи, попередження можливості скасування рішення за мотивів упередженості судді, вважаю за необхідне задовольнити заяву про самовідвід головуючого по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.31, 33, 36, 40, 41, 260, 261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід головуючого судді Дзерина М.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПСП «Вікторія» про витребування майна із чужого незаконного володіння, - задоволити.

Цивільну справу №153/1717/22 за позовом ОСОБА_1 до ПСП «Вікторія» про витребування майна із чужого незаконного володіння, передати до канцелярії Ямпільського районного суду Вінницької області для здійснення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М.Дзерин