справа № 631/186/22
провадження № 2/631/352/22
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви через не усунення недоліків

01 серпня 2022 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Трояновської Т. М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Нововодолазької селищної територіальної громади в особі Нововодолазької селищної ради Харківської області, Харківської районної адміністрації Харківської області, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області, про визнання правовстановлюючого документу недійсним та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до Нововодолазької селищної ради Харківської області, Харківської районної адміністрації Харківської області, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області, в якій просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 оформлене та видане 19 грудня 2011 року Нововодолазькою державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за № 2444, на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканки будинку АДРЕСА_1 , спадкова справа № 54562049, після спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із оформленням та видачою з порушенням норм матеріального права та переходом права власності на 1/2 частину даного нерухомого майна державі; зобов`язати відповідачів, Харківську районну адміністрацію та Нововодолазьку селищну територіальну громаду в особі Нововодолазької селищної ради Харківської області прийняти на баланс 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , як нерухоме майно, яке автоматично перейшло у власність до держави з 20 листопада 1996 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із заявленою відмовою та неприйняттям спадщини за законом в передбачений статтями 549, 555 Цивільного кодексу України 1963 року, шестимісячний строк - спадкоємцями.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року по справі № 9-зп).

Частиною 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що вирішуючи в межах строку, визначеного частиною 1 статті 185 та згідно із частиною 3 статті 124 Цивільного процесуального кодексу України, питання щодо відкриття провадження у справі, проаналізувавши фактичні обставини позову, їх правову кваліфікацію, характер спірних правовідносин та предмет захисту, судом встановлено, що він поданий без додержання вимог, викладених у статтях 175 - 177 цивільного процесуального кодифікованого закону України, а тому ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали суду.

Положення пункту 1 частини 1 статті 258 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що ухвала суду є різновидом судового рішення.

З огляду на що, відповідно до змісту пункту 3 частини 6 статті 272 Цивільного процесуального кодексу України днем її вручення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Судом встановлено, що позивач в установлений законом та зазначений в ухвалі суду від 23 лютого 2022 року строк, недоліки, що були підставою для залишення позовної заяви без руху, не усунуті. Так, 26 липня 2022 року на адресу суду була надіслана позовна заява ОСОБА_1 до Нововодолазької селищної територіальної громади в особі Нововодолазької селищної ради Харківської області, Харківської районної адміністрації Харківської області, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області, про визнання правовстановлюючого документу недійсним та зобов`язання вчинити певні дії з усуненням недоліків відповідно до ухвали суду від 23 лютого 2022 року, датована 19 липня 2022 року, що була зареєстрована за вхідним № 1810/22-вх.

Вивчивши подану позовну заяву, було встановлено, що позивачем, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки, не усунуто, а саме: позивачем чітко не зазначено які саме її права чи інтереси порушені з вказівкою на рішення, дії чи бездіяльність особи, що їх порушила, позивачем не визначено спосіб захисту (відновлення) її порушених прав та інтересів, а також у чому вони полягають, а також не зазначено відомостей щодо вжиття позивачем заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися та відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання такої заяви, якщо такі здійснювалися. Позивачем лише було зазначено в поданій позовній заяві від 19 липня 2022 року, що порушення права позивача пов`язане з позбавленням її права на спадщину за законом на нерухоме майно - житло. Фактично позивачем подана та сама за змістом позовна заява без виправлення вад, на які суд звернув увагу в ухвалі від 23 лютого 2022 року.

Окремо слід звертає увагу, що ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 лютого 2022 року про залишення позовної заяви без руху, ОСОБА_1 отримала 07 липня 2022 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Відтак, ОСОБА_1 отримавши ухвалу суду про залишення її позову без руху, повинна була усунути виявлені судом недоліки не пізніше 17 липня 2022 року.

Проте, позовну заяву на усунення недоліків направила на адресу суду 20 липня 2022 року, про що свідчить штамп УДППЗ «Укрпошта» на описі вкладення у конверт та накладна УДППЗ «Укрпошта» 489, де вказано дата оформлення 20 липня 2022 року.

Вказане свідчить про порушення позивачем строку на усунення недоліків у строк, встановлений судом у відповідності до частини 2 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України. З клопотанням про поновлення строку ОСОБА_5 до суду не зверталась, лише констатувала, що ухвалу про залишення позовної заяви без руху отримала 07 липня 2022 року та не могла своєчасно направити її на електронну пошту своєму представнику.

Приписами частини 3 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з частиною 6 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , у зв`язку з фактичним не усуненням недоліків, зазначених в ухвалі Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 лютого 2022 року та порушення строку направлення до суду заяви про усунення недоліків.

Вирішуючи питання щодо повернення позовної заяви, суд також виходить з приписів частини 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якими встановлено, що суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи вищевказану Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, правилами прецедентної практики Європейського суду з прав людини передбачено, що кожна держава - учасниця Конвенції, реалізуючи пункт 1 її статті 6 щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, незважаючи на те, що звернення особи до суду є її абсолютним правом, однак воно повинно ґрунтуватись на приписах матеріального та процесуального законів.

Одночасно, суд вважає за необхідно роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 7 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі вищевикладеного, враховуючи положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України, керуючись статями 4, 13, 175 - 177, 185, 258, 260, 261, 352 - 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Нововодолазької селищної територіальної громади в особі Нововодолазької селищної ради Харківської області, Харківської районної адміністрації Харківської області, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області, про визнання правовстановлюючого документу недійсним та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу разом з усіма додатками.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду, з урахуванням розпорядження голови Верховного Суду від 25 березня 2022 року № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)» протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя: Т. М. Трояновська