Справа № 608/1859/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Зушман Г.І.

з участю секретаря Шимків Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, у якому просить шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою розірвати, посилаючись на те, що вони припинили шлюбні відносини, оскільки мають різні погляди на шлюб та сім`ю, не проживають однією сім`єю, а тому збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Від шлюбу є двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яких після розірвання шлюбу просить залишити проживати з ним.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить слухати справу за його відсутності.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла письмова заява, в якій позов визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечує. Просить слухати справу за її відсутності.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти.

Позивач ОСОБА_1 24 вересня 2016 року уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 , який було зареєстровано Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області, актовий запис №146 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 ).

Від шлюбу у сторін є малолітні сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 ).

У позовній заяві позивач зазначив, що відповідачка не проти, щоб їхніх малолітніх дітей після розірвання шлюбу залишити проживати з ним, хоча жодних доказів на підтвердження того, що діти проживають з ним, позивач до матеріалів справи не додав.

Однак, з огляду на те, що відповідачка позов визнала повністю, суд вважає, що у сторін на час розгляду даної справи відсутній спір з приводу визначення місця проживання їхніх малолітніх дітей.

В судовому засіданні встановлено, що сторони подружні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка згідна на розірвання шлюбу.

Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України).

Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, а позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Зважаючи на те, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір.

З відповідачки в користь позивача слід стягнути 50 (п`ятдесят) відсотків судових витрат, понесених нею на сплату судового збору.

На підставі ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст.12, 13, 81, 141, 142, 263, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №146 - розірвати.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 (п`ятдесят) відсотків судового збору в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп., сплаченого ним при поданні позову, відповідно до квитанції про оплату судового збору відділення №74/19 ПАТ АБ «Укргазбанк» №63513729 від 26 жовтня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 50 (п`ятдесят) відсотків судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Позивач:ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне рішення складено 16 грудня 2022 року.

Головуючий