30 червня 2022 року м. Кропивницький
справа № 405/3360/17
провадження № 22-з/4809/56/22
Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І.,
за участю секретаря судового засідання Діманової Н. І.,
учасники справи:
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору
Кропивницька міська рада,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2017 року ОСОБА_1 пред`явив позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне відшкодування моральної шкоди, а також стягнення матеріальних збитків, спричинених порушенням його майнових права, зокрема, невиконанням судового рішення.
Користуючись своїм правом, передбаченим п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України (ред. 2017), у період підготовчого провадження позивач неодноразово подавав до місцевого суду заяви про збільшення позовних вимог.
У заяві про збільшення позовних вимог від 22 вересня 2020 року позивач остаточно просив суд про таке:
1)стягнути з відповідачів солідарно на його користь завдані збитки:
-154474,00 грн - втрачена ринкова вартість орендної плати за період з 01 березня 2016 року по 10 квітня 2019 року об`єкта нерухомого майна офісу в складі офісу-квартири АДРЕСА_1 згідно з висновком експерта від 16 квітня 2020 року № 0504/20;
-442,00 грн - збитки, які виникли від притягнення позивача до адміністративної відповідальності 23 квітня 2014 року та 29 квітня 2015 року Кіровоградською ОДПІ за прострочення подання податкової звітності;
-2494,80 грн - орендна плата за землю під забудованим входом до його робочого місця;
-7684,80 грн - витрати на комунальне обслуговування порожнього приміщення, в якому до порушення позивач отримував прибуток від професійної діяльності;
-2746,96 грн - витрати, які поніс позивач у зв`язку з оплатою судової процедури захисту припинення державної реєстрації нежитлового приміщення та оплати забезпечення позову при виконанні ухвал державним реєстратором;
-153,00 грн та 188,00 грн (разом 341 грн) витрати на сплату АТ «Укртелеком» за послуги електрозв`язку;
2)стягнути з відповідачів солідарно на його користь 300000,00 грн грошової компенсації за спричинену моральну шкоду.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25 червня 2021 року вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди задоволено частково, а саме: суд ухвалив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 25000,00 грн. В задоволенні інших позовних вимог суд відмовив повністю.

Короткий зміст рішення суду другої інстанції

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 12 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2021 року в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення збитків від сплати орендної плати за земельну ділянку скасовано й ухвалено у цій частині нове рішення, стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 1777,94 грн орендної плати за землю, а рішення суду в частині розміру компенсації моральної шкоди змінено - стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 50000,00 грн компенсації моральної шкоди, в інших частинах рішення суду залишено без змін.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

28 червня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою у якій просив ухвалити додаткове рішення, яким присудити йому компенсацію понесених ним витрат, а саме: 5076,00 грн витрат на проведення психологічної експертизи, 3694,00 грн витрат на проведення будівельної експертизи, витрати на реєстрацію обтяження на підставі ухвали суду від 29 червня 2017 року у цій справі та витрати в іншій справі № 404/6919/17.

Заяву мотивовано тим, що апеляційний суд у своєму рішенні не вирішив питання розподілу судових витрат.

Позиції сторін, висловлені у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Позивач ОСОБА_1 підтримав подану ним до суду заяву, просив ухвалити додаткове рішення та присудити йому компенсацію витрат, які вказані у його заяві до суду.

Інші учасники справи повідомлені судовими повістками-повідомленнями про час, дату та місце розгляду питання, але в судове засідання не з`явилися.

Згідно з ч. 4 ст. 27- ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Апеляційний суд встановив такі обставини:

Ухвалюючи постанову від 12 травня 2022 року колегія суддів Кропивницького апеляційного суду питання зміни розподілу судових витрат, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з перегляду справи у суді апеляційної інстанції, не вирішувала.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2017 року (з урахуванням ухвали від 30 червня 2017 року про виправлення описки (Т. 2, а. с. 74) у цивільній справі № 405/3360/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди і збитків заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Суд заборонив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , власникам квартири за адресою: АДРЕСА_2 , відчужувати вказане нерухоме майно у будь-який спосіб до закінчення судового розгляду та накладено арешт на всі зареєстровані майнові активи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у тому числі квартиру АДРЕСА_3 та нежитлове приміщення з квартирою АДРЕСА_4 , що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за свідоцтвами № 25258539 та №25260119 від 06 серпня 2014 року, до розгляду спору по суті (Т. 1, а.с. 72, 73).

Згідно з квитанцією від 02 жовтня 2018 року № 0ПН2663 ОСОБА_1 сплатив адміністративний збір за державну реєстрацію обтяжень в сумі 80,00 грн (Т. 2, а. с. 59).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 99089398 вбачається, що 02 жовтня 2017 року державний реєстратор Нікітенко О. В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 37369993 зареєстрував обтяження у формі арешту нерухомого майна, яке виникло на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 червня 2017 року у справі № 405/3360/17 (Т. 2, а. с. 60).

Крім того, ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 січня 2018 року у справі № 404/6619/17 (інша цивільна справа) за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в інтересах якого виступає ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання недійним відчуження арештованого майна заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_6 (№ рішення у ЄДРСР 71505806).

Згідно з квитанцією від 10 січня 2018 року № 0.0.935232664 ОСОБА_1 сплатив адміністративний збір за державну реєстрацію прав на нерухоме майно в сумі 90,00 грн (Т. 2, а. с. 66).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 110677273 вбачається, що 10 січня 2018 року державний реєстратор Адаменко А. В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 39210539 зареєстрував обтяження у формі арешту нерухомого майна квартири АДРЕСА_3 , яке виникло на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 січня 2018 року у справі № 404/6619/17 в інтересах обтяжувала ОСОБА_1 (Т. 2, а. с. 66а).

Також встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 грудня 2019 року у цивільній справі № 405/3360/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди і збитків призначено судову будівельно-технічну, оціночно-будівельну та товарознавчу експертизу, провадження якої доручити експерту Таран Олександру Сергійовичу. На вирішення експерта суд поставив ряд питань :

1.Чи вплинула прибудова, вчинена відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_5 на існуючий вхід до квартири-офісу позивача ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_6 , які негативні наслідки і чи змінилось при цьому функціональне призначення квартири-офісу як робочого, комерційного з окремим входом з центральної вулиці?

2.Чи є існуючий на сьогодні стан використання об`єкта нерухомого майна офісу, в складі офісу-квартири АДРЕСА_1 , що не відповідає його ефективному використанню?

3.Який саме вплив здійснює на використання об`єкта нерухомого майна офісу, в складі офісу-квартири АДРЕСА_1 прибудова квартири АДРЕСА_7 ?

4.Чи втрачено технічну можливість використання існуючого входу дверного прорізу з ганком і східцями в зовнішній стіні житлового будинку?

5.Яка ринкова вартість об`єкта нерухомого майна - офісу, в складі офісу-квартири за адресою: АДРЕСА_6 , виходячи з орендної плати за період з грудня 2013 року по жовтень 2018 року, що можливо було б отримувати при технічній можливості використовувати існуючий вхід дверний проріз з ганком та сходами в зовнішній стіні житлового будинку?

6.Яка вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню попереднього становища, технічної можливості використовувати існуючий вхід дверний проріз з ганком та сходами в зовнішній стіні житлового будинку об`єкта нерухомого майна офісу, в складі офісу-квартири, за адресою: АДРЕСА_6 ?

Оплату за проведення експертизи в цій частині суд поклав на позивача ОСОБА_1 .

Крім того, на вирішення експерту суд поставив додаткові питання:

1.При відсутності підтверджуючої документації (договорів, угод про розірвання договорів з даних підстав, оголошень та іншого) щодо підтвердження отриманого догоду втраченої вигоди, можливо було отримати дохід, якщо так то який саме?

2. При наявному офіційних доході ОСОБА_1 згідно відомостями фізичної особи про доходи за 2010-2012 роки становить сумі 12 тис. грн без визначення з яких майнових статків даний дохід виник, чи можливо визначити втрачену вигоду за даний період, якщо так, то який саме?

3. Відповідно до інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира позивача ОСОБА_1 поділяється на два види нежитлова і житлова а саме: нежитлова - кабінет 11.8 квадратних метрів; житлова загальною площею 42,3 квадратних метрів там де він зі своєю сім`єю проживає, то чи можливо було б отримати дохід із квартири-офісу хоч даний вид нерухомості не передбачає законодавством та не зареєстрований в реєстрі речового права, якщо так, то який саме?

4. Чи можливо отримати втрачену вигоду з господарської діяльності ОСОБА_1 яка взагалі не зазначена в реєстрі фізичних і юридичних осіб як вид діяльності та не визначено з якого виду господарської діяльності ОСОБА_1 втратив (дохід) вигоду, якщо так, то який саме?

Оплату за проведення експертизи в цій частині суд поклав на відповідачку ОСОБА_3 (Т. 4, а. с. 135 137).

14 лютого 2020 року на підставі виставленого експертом Тараном О. С. рахунку № 2901/20 (Т. 4, а. с. 159) ОСОБА_1 сплатив за проведення експертизи 3925 грн (Т. 4, а. с. 157).

Нарешті суд встановив, що 09 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда із заявою від 12 лютого 2021 року у якій просив прийняти додатковий доказ висновок експерта Кіровоградського НДЕКЦ від 09 лютого 2021 року № 19/112/23-1123-2021, складеного за результатами проведення психологічної експертизи, а також рахунку фактури та квитанції про оплату за проведення цієї експертизи в сумі 5076,00 грн (Т. 5, а. с. 110 111а, 115 127).

Позиція суду

Заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зміст ч. 3 ст. 259, п. 6 ч. 1 ст. 264, п. 3 ч. 1 ст. 270, ч. 1 ст. 381, ст. 382 ЦПК України дає підстави вважати, що за наслідками апеляційного розгляду справи суд апеляційної інстанції зобов`язаний вирішити питання розподілу, а у визначених законом випадках також перерозподілу, між сторонами судових витрат. Якщо суд за результатами перегляду справи не вирішив це питання у своєму рішенні, то він за заявою учасників справи чи з власної ініціативи може щодо цього ухвалити додаткове рішення.

Відповідно до частин 3. 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Як вказано вище за текстом, ухваливши постанову від 12 травня 2022 року, якою рішення суду першої інстанції частково змінено, Кропивницький апеляційний суд не здійснив перерозподіл судових витрат та розподіл нових судових витрат, понесених учасники справи у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Тож, існує достатньо підстав для ухвалення додаткового рішення (постанови) з цього питання.

Вирішуючи його по суті, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат сторони направлений на забезпечення справедливості цивільного судочинства та ефективності судового захисту.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950), вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ст. 1 Закону України «Про судовий збір»)

Що ж до витрат, пов`язаних з розглядом справи, то відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до них належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Принцип розподілу судового збору закріплений у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші (крім судового збору суд) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як роз`яснено у п. 35 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Щодо судового збору

За положенням ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, за подання апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Законом передбачено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду в певному розмірі виходячи зі ставки судового збору 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги незалежно від оспорюваної суми (пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 15 грудня 2021 року апелянта ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання до суду апеляційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2021 року (Т. 6, а. с. 239 240).

Оскільки позивачем пред`явив кілька позовних вимог про стягнення грошової компенсації за завдані збитки та моральну шкоду, тобто всі вони мають майновий характер, а їх сума становить 1332414,56 грн, то з урахуванням розмір максимальних ставок судового збору згідно з пп. 1, пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становив би 12000,00 грн (1600 х 5 х 150% - 12000).

З огляду на закріплений у ч. 1 ст. 141 ЦПК України принцип розподілу судового збору, а також факт звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідачів у рівних частинах належить стягнути в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто по 252,00 грн з кожного.

Щодо витрат на проведення експертизи

Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Згідно з п. 6 ч. 139 цього ж Кодексу розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 грудня 2019 року у цивільній справі № 405/3360/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди і збитків призначено судову будівельно-технічну, оціночно-будівельну та товарознавчу експертизу.

14 лютого 2020 року на підставі виставленого експертом Тараном О. С. рахунку № 2901/20 (Т. 4, а. с. 159) ОСОБА_1 сплатив за проведення експертизи 3925 грн (Т. 4, а. с. 157).

Крім того, згідно з матеріалами справи, Ленінський районний суд м. Кіровограда задовольнив клопотання позивача про прийняття і залучення до справи як доказу висновок експерта Кіровоградського НДЕКЦ від 09 лютого 2021 року № 19/112/23-1123-2021, складеного за результатами проведення психологічної експертизи, за проведення якої позивач сплатив згідно з рахунком-фактурою та квитанцією 5076,00 грн (Т. 5, а. с. 110 111а, 115 127).

З урахуванням принципу пропорційності суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що витрати позивача на проведення призначеної судом будівельно-технічної, оціночно-будівельної та товарознавчої експертизи покладаються на нього так, як в задоволенні позовних вимог, на доведення яких позивач просив суд призначити цю експертизу, судом було відмовлено і в цій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Напроти, експертизи суд першої інстанції безпідставно відмовив у присудженні на користь позивача витрат на проведення психологічної пропорційно розміру задоволених вимог. При цьому суд помилково послався на те, що експертне дослідження було проведене після закінчення підготовчого провадження, в той час, як суд в порядку ч. 8 ст. 83 ЦПК України не постановив ухвалу про відмову у прийнятті цього доказу, натомість залучив висновок експерта та докази понесених у зв`язку з ним витрат до матеріалів справи, а в мотивувальній частині свого рішення щодо відшкодування моральної шкоди послався на цей доказ.

За таких обставин, пропорційно розміру задоволених вимог, з відповідачів у рівних частинах підлягає стягненню на користь позивача компенсація його витрат на проведення психологічної експертизи по 423,96 грн з кожного.

Щодо судових витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій

Стаття 133 ЦПК України не містить вичерпного переліку судових витрат.

Так в п. 4 ч. 3 ст. 133 Кодексу вказано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, у разі визнання їх судом необхідними несе сторона, яка заявила про їх вчинення.

Після закінчення розгляду справи такі витрати розподіляються судом на загальних підставах.

Оскільки ухвала суду про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно підлягає виконанню шляхом реєстрації обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і за вчинення реєстраційної дії сплачується адміністративний збір, то з урахуванням мети забезпечення позову та стадії судового процесу, на якій вживаються такі заходи, понесені позивачем витрати у вигляді адміністративного збору в сумі 80,00 грн за реєстрацію обтяження, встановленого ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда у цій справі № 405/3360/17 суд визнає такими, що пов`язані із забезпеченням позову, а тому вони підлягають компенсації за рахунок відповідачів по 40,00 грн з кожного.

Однак понесені ОСОБА_1 витрати в сумі 90,00 грн сплаченого адміністративного збору за реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження, встановленого ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 січня 2018 року в іншій цивільній справі № 404/6619/17 компенсації не підлягають так, як вони не пов`язані з вчиненням процесуальних дій у справі, яка переглядається в апеляційному порядку.

Питання про компенсацію судових витрат може бути вирішено лише в межах тієї справи, в якій такі витрати були понесені.

Керуючись ст.ст. 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсацію судових витрат, а саме: по 423,96 грн витрат на проведення експертизи з кожного, по 40 грн витрат на реєстрацію обтяження на підставі ухвали суду з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід держави по 252,00 грн судового збору з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї додаткової постанови складено 01 липня 2022 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: А. М. Головань

С. І. Мурашко