Справа №761/6099/22 2-з/760/602/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Ішуніна Л. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до власника веб-сайту/реєстранта доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання інформації недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва за підсуднісю надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до власника веб-сайту/реєстранта доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання інформації недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, та відшкодування моральної шкоди.

ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить заборонити усім постачальникам електронних комунікаційних мереж та послуг, які надають послуги з постачання Інтернету на території України та включені до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій, розпорядником якого є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку, здійснювати доступ до вебпосилання, на якому розміщена спірна публікація з недостовірною інформацією про позивача та яка є предметом спору, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2

Заявник обґрунтовуючи подану заяву посилається на те, що відповідач своїми діями завдає шкоди його діловій репутації, а недостовірна інформація, викладена у статті, здійснюватиме тривалий негативний вплив на його ділову репутацію протягом всього судового розгляду справи, а отже, існує висока ймовірність, що у разі задоволення позову, йому треба буде докласти значних зусиль для позбавлення від наслідків вказаного негативного впливу.

Крім того, заявник вказує на те, що продовження компрометуючої інформаційної кампанії відповідачами проти позивача у цій справі шляхом, зокрема, публікації нових статей, окрім тих, що уже були раніше опубліковані на момент подачі цього позову, є беззаперечними доказами того, що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі істотно ускладнить виконання рішення суду та ефективний захист, а також поновлення порушених прав на ефективний судовий захист його честі, гідності та ділової репутації, за захистом яких він звернувся до суду.

Доказами реального існування вищенаведених ризиків, на які заявник посилається в заяві про забезпечення позову, він вважає появу все нових і нових компрометуючих публікацій стосовно позивача.

Враховуючи викладене, специфіку цієї категорії справ, складний та тривалий процес розшуку належних відповідачів у цій справі, злісну поведінку відповідачів, які продовжують на своїх сайтах, в тому числі які зареєстровані та обслуговуються в російській федерації, публікувати нові статті з недостовірною інформацією про позивача, заявник (позивач) вважає, що захист його прав, свобод та інтересів є неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, тому звернувся з відповідною заявою до суду.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог частини першої статті 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Суд, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Мета забезпечення позову - це хоч і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона вчиняти певні дії (пункт 2 частини першої статті 150 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту позовної заяви предметом позову є визнання недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, інформацію, поширену про позивача на вебсайті "Киев СМИ" в публікації під назвою: " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2, та зобов`язання ОСОБА_5 (відповідача) видалити спірну публікацію із вказаного вебпосилання.

Таким чином, із урахуванням змісту заявлених позовних вимог, необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, спроможності такого заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, суд вважає обґрунтованими твердження заявника про те, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективне поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання судового рішення у даній справі.

Обраний спосіб забезпечення позову відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності, а також не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Крім того, заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача, що відповідає принципу співмірності.

У даному випадку вжиття заявлених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав ОСОБА_1 на час вирішення справи по суті у суді, а у подальшому забезпечить ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

До такого висновку суд приходить, виходячи із того, що вимоги, які містяться в заяві про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії є обґрунтованими, законними та співмірними із викладеними позовними вимогами, які заявник заявляє у позовній заяві, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, при цьому заходи забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Із урахуванням вимог заявника, наведених у заяві про забезпечення позову, а також з огляду на те, що територіальна підсудність даної справи була визначена за місцезнаходженням відповідача, яким є власник вебсайту/реєстратор доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 ( 01001, м. Київ, вул. Жилянська, 31 , Бізнес-центр "CAPITALL HALL"), ухвала направляється судом для виконання в орган державної виконавчої служби за місцезнаходженням вказаного відповідача.

Керуючись статтями 149-154, 157 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 задовольнити.

Заборонити усім постачальникам електронних комунікаційних мереж та послуг, які надають послуги з постачання Інтернету на території України та включені до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій, розпорядником якого є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку, здійснювати доступ до вебпосилання: ІНФОРМАЦІЯ_2

Зазначити дані заявника (позивача): ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ).

Зазначити дані відповідача: власник вебсайту/реєстратор доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 (мвсцезназодження: 01001 , м. Київ, вул. Жилянська, 31, Бізнес-центр "CAPITALL HALL").

Зазначити дані третьої особи: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ).

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суд роз`яснює, що у відповідності до частини четвертої статті 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. М. Ішуніна