Справа № 606/1521/22 року
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2022 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Малярчук В.В.,

при секретарі Зіньковській Н.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради про визнання права власності, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Микулинецької селищної ради Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно та майно колишнього колгоспного двору, в якій просять визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з заявою, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Микулинецької селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника Микулинецької селищної ради, позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради № 142 від 30 серпня 2022 року станом на 15.04.1991 року в житловому будинку в АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані - ОСОБА_3 , 1930 р.н., ОСОБА_2 , 1939р.н., ОСОБА_1 , 1970 р.н.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності ", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що власниками по 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, АДРЕСА_1 були - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04 травня 2005 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 4.

За життя ОСОБА_3 не склав заповіт, на належну йому на праві особистої власності 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки виданої Микулинецькою селищною радою № 141 від 30 серпня 2022 року на день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в житловому будинку в АДРЕСА_1 проживала та була зареєстрована його дружина - ОСОБА_2 , 1939 р.н.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За вказаних обставин ОСОБА_2 успадкувала належну її покійному чоловіку на праві особистої власності 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 21 вересня 2016 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 67.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла усе своє майно, яке за законом належатиме їй на день її смерті, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось і все на що вона матиме право за законом сину - ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 . Однак йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належний померлій ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 2/3 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , як за спадкоємцем за заповітом, та визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що АДРЕСА_1 , як за членом колишнього колгоспного двору.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529 ЦК Української РСР, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, 392, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 , з яких 2/3 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 1/3 частки - як за членом колишнього колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий Малярчук В.В.