Провадження № 2/522/1571/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л. В.

за участі секретаря судового засідання Кулябко О.В.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду 02.11.2021 року надійшов позов ОСОБА_1 до КП «ЖКС «Порто-Франківський» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, у якому ОСОБА_1 просив стягнути з КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» на свою користь 900000 грн. моральної шкоди та 90000 матеріальної шкоди.

В обгрунтування позову вказав, що невиконання КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2012 року про зобов`язання відповідача відновити водопостачання до квартири АДРЕСА_1 щоденно наносить йому моральну та матеріальну шкоду.

Матеріали позову були передані судді 03.11.2021 року.

Ухвалою суду від 08.11.2021 року у задоволенні заяви позивача про звільнення від сплати судового збору було відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та повідомлено про необхідність виправити недоліки заяви протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: сплати судового збору та подання належним чином засвідчених копій письмових доказів. Роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України.

Вказана ухвала суду була отримана позивачем 11.12.2021 року, про що свідчить його підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

До суду 21.12.2021 року надійшла заява ОСОБА_1 , згідно якої заявив відвід головуючій судді Домусчі Л.В., посилаючись на не згоду з ухвалою суду від 08.11.2021 року, та наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 24.12.2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді визнано необґрунтованою, провадження у справі зупинено до вирішення питання про відвід.

Ухвалою суду від 28.12.2021 року (с.Абухін Р.Д.) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Домусчі Л.В. було відмовлено.

Ухвалою суду від 10.01.2022 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 9 900,00 грн. за подачу позовної заяви до КП «ЖКС «Порто-Франківський» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, до ухвалення судового рішення у справі та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання на24.01.2022 року.

У підготовче засідання призначене на 24.01.2022 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 28.02.2022 року.

У підготовче засідання призначене на 28.02.2022 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 18.04.2022 року.

У підготовче засідання призначене на 18.04.2022 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Ухвалою суду від 20.04.2022 року підготовче засідання закрито, призначено до судового розгляду по суті на 24.05.2022 р.

У судове засідання призначене на 24.05.2022 року з`явився представник відповідача адв. Зуєва, позивач не з`явився, про причини не явки не повідомляв. Судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою позивача на 30.06.2022 р.

25.05.2022 року позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подано клопотання про витребування з архіву Приморського районного суду м. Одеси справ №2-227/10, №2-351/11; видачу копій рішень від 24.12.2021 р. та від 28.12.2021 р. у справі №522/21150/21; про допит свідка судді ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; зробити запит до адресного бюро для встановлення теперішнього місця проживання свідків. Наполягав на виклику та допиті в якості свідка начальника дільниці №12 КП ЖКС «Порто-Франківський» ОСОБА_5 , наданні йому двох копій повісток для вручення ОСОБА_5

30.06.2022 року позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву.

В судове засідання 30.06.2022 року з`явилися позивач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_6 . Позивач просив викликати і допитати свідків, витребувати з архіву суду справи, які вказані у його клопотанні, проти чого заперечувала представник відповідача, оскільки суддю Шенцеву О.П. не можна допитувати як свідка щодо інших також заперечувала , оскільки не вказано ні адрес їх, і вони не можуть бути свідками щодо понесеної на думку позивача шкоди, про події, що вказані в рішеннях суду, вже є на те рішення суду; щодо витребування справ, то вказані справи розглянуті, та вони не можуть бути належними доказами у цій справі, крім того, клопотання про направлення запиту щодо місця реєстрації свідків не підлягає також задоволенню.

Позивачу в судовому засіданні вручено копії ухвал суду від 24.12.2021 р. про розгляд заяви про відвід судді та від 28.12.2021 р. (с. Абухін Р.Д.) про відмову у задоволенні заяви про відвід судді Домусчі Л.В.

Суд протокольною ухвалою ухвалив відмовити у задоволенні клопотання позивача про виклик свідків та направлення запиту щодо місця реєстрації свідків, оскільки предметом позову є стягнення шкоди у зв`язку із тривалим невиконанням рішення суду, по яким встановлені певні факти; крім того, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування цивільних справ з архіву, оскільки учасники справи мають можливість самостійно ознайомитися з матеріалами справи та долучити до цієї справи копії рішень, щодо яких вже встановлені певні факти.

Позивач в судовому засіданні пояснення щодо позовних вимог відмовився надавати, вказав, що йому необхідний час для подання заяви на майбутнє про недовіру судді. При цьому на час засідання відвід суду не має. Суд ухвалив задовольнити клопотання позивача та надати час йому для можливості викласти письмову заяву про відвід судді, у зв`язку із чим судове засідання відкладено на 25.08.2022 р.

20.07.2022 р. позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву, у якій просив надати можливість ознайомитися з матеріалами справи у стані на день подання клопотання; прослухати звукозапис судового засідання у справі від 24.05.2022 р.; надати копію ухвали суду по справі від 30.06.2022 р., яким йому було відмовлено у задоволенні клопотань.

29.07.2022 р. позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву, у якій просив видати йому копію ухвали суду від 20.04.2022 р., просив розглянути та надати позивачу результати відповіді на його звинуваченням та вимогам, викладеним у матеріалах справи.

25.08.2022 р. через електронну пошту суду представником відповідача адвокатом Зуєвою І.І. подано заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку із продовженням воєнного стану в Україні.

25.08.2022 р. позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву, у якій вказав на необхідність відкладення розгляду справи 25.08.2022 р. на жовтень місяць, у зв`язку із необхідністю отримання ним відповідей суду на подані раніше його заяви для підготування обґрунтованої заяви про відвід.

В судове засіданні 25.08.2022 р. з`явився позивач ОСОБА_1 , який просив відкласти розгляд справи на жовтень місяць у зв`язку із неотриманням ним документів, які необхідні для підготовки та наміром подачі заяви про відвід головуючому. При цьому на час розгляду судового засідання відводи до складу суду у нього відсутні. В судовому засіданні позивачем отримана ухвала суду від 20.04.2022 р. Суд ухвалив розгляд справи відкласти на 20.10.2022 р.

20.10.2022 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву, у якій вказував на неотримання від суду відповіді на його заяви, без чого він позбавлений можливості в повному обсязі доповнити та сформулювати частково підготований відвід судді.

Судове засідання 20.10.2022 року відкладено на 23.11.2022 року у зв`язку із тим, що у місті Одесі та Одеській області було оголошено повітряну тривогу, яка тривала з 10.09 год. до 11.33 год.

23.11.2022 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву у якій наводив свої доводи та міркування щодо розгляду відводу заявленого ним 21.12.2021р.; вважає відмову у відводі не вірною на його думку, не погоджується з змістом ухвали суду про закриття підготовчого провадження, тощо.

В судове засідання 23.11.2022 року з`явилися позивач ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_6 з`явилась в судове засідання з запізненнями після розпочатку судового засідання , оголошення складу суду та докладу головуючого щодо позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що наразі не має заяви про відвід головуючому судді. Проте вказав, що вважає за необхідне, що б усі сторони були присутні в судовому засіданні.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати на місці ухвалив згідно ч. 3 ст. 223 ЦПК України враховуючи розумні строки розгляду справи, неодноразову неявку без поважних причин представника відповідача, проводити судове засідання у відсутність представника відповідача на підставі наявних в справі доказів.

Позивач вказав, що у нього захисника не має. Вважає, що суддя не читає його заяви. Вказав, що він з головуючим працювати та давати пояснення не буде. Вважає, що судове засідання слід відкласти. Надавати пояснення відмовився. Вказав, що він заявляв головуючому відвід та готовий ще не один його заявити, оскільки, на його думку, головуючий не надає йому письмові відповіді на всі його заяви. Вказав, що головуючій судді надали вказівку йому відмовити в позові. Відповідач не надав відзив, хоча вказане є їх правом. Він буде відмовлятися надавати пояснення до тих пір, допоки він не підготує головуючому відвід, однак, він ще поки не готовий. Заявив, що суддя може на нього написати до прокуратури, тобто на його поведінку.

В судове засідання з`явилася представник відповідача ОСОБА_6 , яка перепросила за запізнення, оскільки перебувала в апеляційній інстанції по іншій справі.

Судом позивачу роз`яснено, що всі його заяви судом розглянуті та зроблено зауваження позивачу щодо його поведінки, постійним перебиванням головуючого судді, та нечемними звинуваченнями.

Позивач знову вказав, що пояснення надавати він не буде.

Представник відповідача вказала, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, висловлює неповагу до суду, веде себе хамсько. Він тисне та ображає суд, що є неприпустимим. Позивач безліч разів заявляє, що він буде заявляти відвід та його не подає. Він і зараз перебиває і її і суд. Подавати або не подавати відзив це процесуальне право сторони, крім того у позовній заяві багато неточностей. Вона заявила що відзив не подавала і має намір це робити. Суд навпаки намагався сприяти позивачу. Просила застосувати до позивача штраф. Позивач повинен довести обставини щодо своїх вимог. Суддя їй ніколи не телефонувала та жодних вказівок їй не надавала, це все вигадки позивача та вказане не відповідає дійсності. Позов є безпідставним та необґрунтованим. Позивачем не зазначено в чому полягає вина, яким чином він оцінив суму шкоди, чим його права були порушені відповідачем. Крім того, не надано доказів коли позивач звертався до ЖЕКу, та що ЖЕК повинен був зробити та цим це підтверджується, жодного доказу не має. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Судом вдруге зроблено позивачу зауваження щодо неналежної поведінки в судовому засіданні, та про не зловживання своїми правами , та виявляти повагу до суду та обов`язок надавати суду пояснення згідно ст..43 ЦПК України . Позивач знову відмовився надавати пояснення.

У зв`язку з оголошенням у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги, в судовому засіданні оголошено перерву до 02.12.2022 р.

02.12.2022 року через електронну пошту суду представником відповідача ОСОБА_6 подано заяву, у якій просила розгляд справи закінчити за відсутності представника відповідача та взяти до уваги письмові дебати. Згідно письмових судових дебатів, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову. Вказала, що позивачем не дотримано вимог п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві та не визначився з правовідносинами, які потребують захисту. В судовому засіданні він також не реалізував своє процесуальне право надати пояснення щодо суті позовних вимог, які на його думку порушені. Суд неодноразово пропонував надати йому пояснення, але позивач категорично відмовлявся, ставлячи суду незрозумілі ультиматуми та звинувачення. Вважала, що тим самим він зловживав своїми правами, що є недопустимим. Позивач не зазначає на якій правовій підставі він просить стягнути моральну шкоду у розмірі 900 тис. грн. та матеріальну шкоду у розмірі 90 тис. грн. Стаття 23 ЦК України, на яку посилається позивач регулює загальні підстави стягнення моральної шкоди в наслідок порушення його прав. Відповідно в даному випадку необхідно вказати в чому відповідач порушив права позивача та чим це підтверджується. У разі невиконання рішення суду застосовуються спеціальні норми права, які позивачем не названі. Докази, які надані позивачем стосуються періоду 2009-2014 років. Жодного належного доказу про незаконні дії відповідача, які б порушували права позивача позивачем не надано та не вказано. Позивачем не доведено факту відсутності водопостачання, а у разі наявності такого причинний зв`язок з діями або бездіяльністю КП «ЖКС Порто-Франківський», жодним чином не обґрунтована сума матеріальної шкоди, не вказано у чому вона полягає, чим обґрунтовується та чим підтверджується.

В судове засідання 02.12.2022 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини не явки суд не повідомляли.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони.

Суд, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, належним сповіщенням всіх сторін, вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення 08.12.2022 року.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом позову є стягнення матеріальної шкоди у розмірі 90 000 грн. та стягнення моральної шкоди у розмірі 900 000 грн. з відповідача.

Підставою позовних вимог позивач вказує, що йому завдана шкода у зв`язку з злісним не виконанням рішення суду по справі за №2035/11 про зобов`язання відповідача відновити водопостачання до його квартири.

Позивач мешкає в квартирі АДРЕСА_1 , і тому у нього 15 рік відсутнє водопостачання.

Судом встановлено, що за актом від 27.01.2010 р. складеного комісією у складі: начальника дільниці №12 КП «ЖКС «Порто-Франківський» Кепкіна А.А., старшого майстра дільниці №12 Грека, майстра дільниці №12 ОСОБА_7 , за участю представників ЖКО районної адміністрації Начальника ЖЕО Блажевського С.І., склали акт про те, що 11.12.2009 р. виходом на місце, для додаткової перевірки обставин викладених ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в його заявах до КП «ЖКС «Порто-Франківський» з приводу неправомірних дій мешканців кв. АДРЕСА_3 , оглянув квартиру ОСОБА_1 встановила наступне: водопостачання х/в. в квартирі АДРЕСА_4 відсутнє, не дивлячись на те, що у 2009 р. була відновлена частина між етажного стояка водопостачання, демонтована орендарями напівпідвального приміщення будинку. Вказані обставини пов`язані з «реконструкцією» квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , проведений ОСОБА_8 без дозвільних документів із вересня по грудень 2008р., з демонтажем всіх внутрішньо квартирних простінків (пізніше частково відновлених через прогин дерев`яних балок міжповерхових перекриттів), вирізкою стояка водопостачання, h=3,2 м.п. (зі слів ОСОБА_1 після 08.11.2008 р.) який проходить через туалет кв. 20 (а.с. 15).

24.12.2010 року заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №2-227/10 за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа на стороні позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про приведення приміщення в попередній стан згідно з проектом забудови ухвалення рішення, яким зобов`язано ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за власні кошти привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_6 , у попередній стан згідно з проектом забудови, а саме: в повному обсязі відновити демонтовані міжкімнатні перестінки та відновити зрізаний стояк водопостачання, який проходить через приміщення туалету в квартирі АДРЕСА_6 , з відновленням водопостачання до квартири АДРЕСА_4 цього ж будинку. Рішення набрало законної сили 04.01.2011 р. (а.с. 9-10).

Вищевказаним рішенням встановлено, що у 2008 році відповідачами було проведена реконструкція квартири АДРЕСА_6 з демонтажем міжкімнатних перестінок та зрізали стояк водопостачання.

Згідно акту від 18.06.2012 р. складеного комісією у складі начальника дільниці №12 КП «ЖКС «Порто-Франківський» Гнатюк А.Е., старшого майстра дільниці ОСОБА_5 , майстра дільниці ОСОБА_10 , про те, що за адресою: АДРЕСА_7 при дослідженні квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_8 стояк холодного водопостачання, який проходив раніше відсутній у зв`язку із тривалим використанням прийшов у непридатний стан (зазнав корозії) та був демонтований мешканцями будинку в період 2007-2008 р.р. В міжетажних перекриттях будинку залишилися частини заіржавілих труб, які технічно не придатні до експлуатації. Для відновлення холодного водопостачання до кв. АДРЕСА_4 необхідно виконати повну заміну труби в між етажному перекритті від квартири АДРЕСА_3 (а.с. 14).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2012 року у справі №2-227/10 заяву старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Жердецького Д.В. про встановлення способу і порядку виконання заочного рішення від 24.12.2010 р., ухваленого по цивільній справі за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа на стороні позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про приведення приміщення в попередній стан згідно з проектом забудови залишено без задоволення. Ухвала набрала законної сили 21.04.2021 р. (а.с. 11).

Данною ухвалою встановлено, що в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що для поновлення водопостачання в квартирі АДРЕСА_9 немає необхідності проводити в ній якісь роботи, так як труби у вищевказаній квартирі не потребують заміни та знаходяться в задовільному стані.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 в 2008р. звернувся до суду з позовом до КП «ЖКС «Порто-Франківський» про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення матеріальної і моральної шкоди. У зв`язку з порушенням, а в подальшому припиненням водопостачання в його квартиру, оскільки ніяких мір відповідач не приймав. Просив відновити водопостачання та стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. і матеріальну 98 грн.40 коп.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2012 року позов задоволено, зобов`язано комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» відновити водопостачання до квартири АДРЕСА_1 та стягнуто з комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 10000 грн., матеріальної шкоди 98 грн. 40 коп.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20.02.2013 року номер провадження №22-ц/785/1427/13 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2012 року змінено, стягнуто з комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 2000 гривень та 98 грн. 40 коп. судових витрат; в решті рішення суду залишено без змін (а.с. 7-8).

Крім того, рішенням суду встановлено, що відключення водопостачання квартири АДРЕСА_4 вчинено у 2007 році шляхом перерізання стояка в підвалі будинку іншими особами, в зв`язку з протіканням через несправність стояка у квартирі АДРЕСА_8 , розташованій на першому поверсі будинку. Починаючи з 2007 року позивач багаторазово звертався до відповідача спочатку в усній, а пізніше в письмовій формі, тобто позивач діяв відповідно до п.33 Правил, однак, відповідач, покладені на нього ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» та п.п. 34-39 Правил обов`язки не виконував і лише в квітні 2009 року, тобто майже через два роки після припинення водопостачання до квартири позивача та звернень позивача з приводу відновлення водопостачання, звернувся до Приморської районної адміністрації міста Одеси з доповідною. До того ж це звернення пов`язано лише з квартирою АДРЕСА_3 .

З позову та подання Другого Приморського районного відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції №2097 від 03.02.2014 р. вбачається, що на виконанні вказаного відділу знаходиться виконавчий лист №2-351/11 виданий приморським районним судом м. Одеси 09.04.2013 р., про зобов`язання КП «ЖКС «Порто-Франківський» відновити водопостачання до квартири АДРЕСА_1 .

13.01.2014 р. державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження відповідно до ст. 17-19, 25 ЗУ «Про виконавче провадження». Того ж дня боржнику було наручно вручено зазначену постанову.

20.01.2014 р. державним виконавцем, з метою перевірки виконання рішення суду, було здійснено вихід на ділянку за адресою: АДРЕСА_10 , про що складено акт державного виконавця. Встановлено, що в наданий державним виконавцем строк на добровільне виконання рішення суду виконано не було, а саме: не було відновлено водопостачання до квартири АДРЕСА_1 .

20.01.2014 р. державним виконавцем, керуючись ст.ст. 75, 89 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу на боржника КП «ЖКС «Порто-Франківський» за невиконання виконавчого листа №2-351/11, виданий Приморським районним судом м. Одеси 09.04.2013 р.

20.01.2014 р. державним виконавцем вдруге запропоновано виконати вимоги виконавчого листа №2-351/11, виданий Приморським районним судом м. Одеси 09.04.2013 р., а саме в 7-денний строк з моменту отримання листа відновити водопостачання до квартири АДРЕСА_1 .

27.01.2014 р. державним виконавцем, з метою перевірки виконання рішення суду, було здійснено вихід на ділянку за адресою: АДРЕСА_10 , про що складено акт державного виконавця. Встановлено, що в наданий державним виконавцем строк на добровільне виконання рішення суду виконано не було, а саме: не було відновлено водопостачання до квартири АДРЕСА_1 .

27.01.2014 р. державним виконавцем, керуючись ст. 75, 89 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу (у подвійному розмірі) на боржника КП «ЖКС «Порто-Франківський» за невиконання виконавчого листа №2-351/11, виданий Приморським районним судом м. Одеси 09.04.2013 р.

03.02.2014 р. за вих. №2097 Другим Приморським відділом державної виконавчої служби на адресу начальника ОМУ ГУМВС України в Одеській області подано подання про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності згідно ст. 382 Кримінального кодексу України, згідно якого зокрема вказали, що ігноруючи попередження органів ДВС про направлення до відповідних правоохоронних органів матеріали про притягнення винних до кримінальної відповідальності боржником КП «ЖКС «Порто-Франківський» в особі виконуючого обов`язки директора ОСОБА_11 , умисно не виконувалось рішення суду, що грубо порушило законні вимоги стягувача, а відтак, вказали, що вбачають в діях ОСОБА_11 склад злочину, який кваліфікується за ч. 1 ст. 382 КК України та просили вирішити питання щодо притягнення винних осіб до відповідальності згідно з діючим законодавством (а.с. 12).

09.12.2015 р. ОСОБА_1 на ім`я директора КП ЖКС «Порто-Франківський» в останнє подано заяву, в якій зокрема пропонував протягом 5 днів приступити до виконання рішення суду від 25.06.2012р., в іншому випадку він змушений буде прийняти додаткові заходи реагування. Вказану заяву отримано відділом по роботі із зверненням громадян 11.12.2015 р. , проте позивач відповідь на отримав (а.с. 13).

Також в судовому засіданні позивач вказував на те, що ним було встановлено унітаз та покладено плитку на підлогу туалету після відновлення 20.11.1999р. каналізаційної системи до його квартири поліетиленовими трубами до межповерхового стояку.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1,2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку.

Щодо вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначив, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення збитків, та їх реальність, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказував, що у зв`язку з невиконання відповідачем рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №2-351/11 йому нанесено матеріальну шкоду, яку він оцінив в 90 000 грн.

При цьому будь-яких доказів щодопідтвердження встановлення плитки та унітазу, їх вартості суду не надано.

В той же час, позивачем не надано жодних належних, достатніх, допустимих доказів в підтвердження нанесення йому матеріальної шкоди відповідачем саме у визначеному ним розмірі 90 тис. грн., не надано доказів, які б свідчили про причинно-наслідковий зв`язок між нанесенням шкоди та її розміром, необґрунтовано розмір збитків та реальність їх спричинення. Крім того, додані позивачем до позовної заяви документи стосуються періоду 2009-2014 років, в той час, як із позовом позивач звернувся до суду 02.11.2021 року.

Виходячи з наведеного суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 90 000 грн.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому, до істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

З огляду на вищевикладене, закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи.

Великою Палатою Верховного Суду 01 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц (провадження №14-714цс19) зроблено висновок, що, виходячи з положень статей 16, 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Разом з тим, позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно частини четвертої статті 13, частини першої статті 55, частини п`ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012, пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 ); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня2012 року № 11-рп/2012).

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 посилався на тривале не виконання рішення суду відповідачем про відновлення водопостачання до його квартири, внаслідок чого він змушений митися, прати речі у друзів, тощо.

Відомостей про виконання рішення суду відповідачем на час розгляду справи матеріали справи не містять, на що і наполягає позивач. Таким чином відповідачем не спростовано належним чином доводи позивача щодо тривалого не виконання рішення суду.

Разом з тим, вказаних обставин недостатньо для визначення відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 900 000 грн., оскільки позивач зобов`язаний довести настання негативних наслідків у вигляді такої шкоди, її розмір та причинний зв`язок, а не лише сам факт протиправності дій відповідача, на чому, фактично, і ґрунтується позов.

З урахуванням зазначеного, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає що достатнім для відшкодування моральної шкоди у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду у розмірі 8000 грн.. Будь-які інші моральні страждання та їх причину не доведено. При цьому суд бере до уваги неодноразову відмову позивача надавати пояснення по суті позову.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи те, що позов був задоволений лише частково, то суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам (0,89 %) в сумі 80 грн.10 коп. (0,89 х 9000 грн.:100).

У зв`язку з постійними, триваючими екстреними відключеннями електропостачання в Приморському районному суді м. Одеси, повний текст судового рішення виготовлено 08.12.2022 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 15-16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 10-13, 19, 43, 49, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258, 263, 265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_10 ) до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 5) про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_10 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 5) в дохід держави судовий збір в розмірі 80,10 грн. (вісімдесят гривень десять копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 08 грудня 2022 року.

Суддя Л. В. Домусчі