Дата документу 09.12.2022
Справа № 334/9479/13-ц
Провадження № 6/334/110/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 року місто Запоріжжя

Ленінській районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Гнатюка О.М.,

за участю: секретаря Алєйнікової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, заінтересована особа: ПАТ «КБ «ПриватБанк», -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

Заява обґрунтована тим, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2013 року по справі №334/9479/13-ц було задоволено подання Орджонікідзевського відділу ДВС ЗМУЮ, яким тимчасово обмежено ОСОБА_1 право виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання своїх зобов`язань.

Підставою для задоволення даного подання стала несплата боргів ОСОБА_1 за виконавчими листами №2-3227/09 та №2-2862/10, які перебували на виконанні у Орджонікідзевському ВДВС ЗМУЮ.Зокрема, до переліку таких боргів входили наступні борги: 133870,57 грн. на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит»; 1458,70 грн. на користь АТ "Банк «Фінанси та кредит»; 21653,40 на користь АТ «КБ «Приватбанк» та 466,53 грн. на користь АТ «КБ «Приватбанк».Отже, загальна сума стягнення складала 157449,10 грн.

На цей час виконавче провадження завершено, а виконавчий документ повернуто стягувачу. Таким чином, на даний час відсутні підстави для обмеження її у праві виїзду за кордон.

В судове засідання боржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Пономаренко О.О. не з`явились.

Представник Вознесенівського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, заперечень по суті заяви не надав.

Представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, заперечень по суті заяви не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2013 року по справі №334/9479/13-ц було задоволено подання державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про обмеження виїзду за межі України ОСОБА_1 , як особи, що має невиконані зобов`язання, покладені на неї судовим рішенням. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання покладених на нього зобов`язань.

Підставою для задоволення даного подання стала несплата боргів ОСОБА_1 за виконавчими листами №2-3227/09 та №2-2862/10, які перебували на виконанні у Орджонікідзевському ВДВС ЗМУЮ. Зокрема, до переліку таких боргів входили наступні борги: 133870,57 грн. на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит»; 1458,70 грн. на користь АТ "Банк «Фінанси та кредит»; 21653,40 на користь АТ «КБ «Приватбанк» та 466,53 грн. на користь АТ «КБ «Приватбанк». Отже, загальна сума стягнення складала 157449,10 грн.

В тои? же час, згідно листа Вознесенівського ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) від 07.11.2022 року, на виконанні у Вознесенівському ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) перебували виконавчі провадження №№18806492, 39215267, 42255508, 59739056, відкриті за виконавчим листом №2-3227, виданим Орджонікідзевським раи?онним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватбанку боргу у розмірі 21653,40 грн., а також виконавчі провадження №39215179 та 42255513, відкриті за виконавчим листом №2-3227, виданим Орджонікідзевським раи?онним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватбанку боргу у розмірі 466,53 грн.

У відповідності до цього ж листа Вознесенівського ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) від 07.11.2022 року, за виконавчими провадженнями №№18806492, 39215267, 42255508, 59739056, 39215179 та 42255513 винесені постанови про повернення виконавчого документу стягувачу згідно п. 5 ст. 37 Закону Украі?ни «Про виконавче провадження», і на дании? час виконавчі провадження за виконавчим листом №2-2862 у Вознесенівському ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) не знаходяться.

Також судом встановлено, що до моменту винесення ухвали Ленінським раи?онним судом м. Запоріжжя від 15 листопада 2013 року по спарві №334/9479/13-ц про тимчасове обмеження права виі?зду, ОСОБА_1 здіи?снював підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець.

Постановою Господарського суду Запорізькоі? області від 13.05.2009 року у справі №12/90/09 фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 визнано банкрутом та відкрито ліквідаціи?ну процедуру.

В процесі ліквідаціи?ноі? процедури було здіи?снено продаж нерухомого маи?на заявника - квартири, яка перебувала в заставі ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» згідно іпотечного договору від 21.12.2006 року №11-3336-1261.

Отримані від продажу кошти в розмірі 82702,46 грн. були направлені на погашення вимог ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Також заявником був оплачении? борг ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 466,53 грн.

Тобто, більша частина від загальноі? заборгованості у розмірі 157449,10 грн. була боржником погашена.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням, що і було зроблено державним виконавцем.

Разом з тим, статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочину, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідна норма Конвенції міститься у статті 33 Конституції України, якою встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Такі обмеження встановлюються, зокрема,статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», що передбачає підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Право на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, в тому числі, коли особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому проваджені.

Обмеження на виїзд боржника з України являє собою втручання в його право покидати країну, гарантоване пунктом 2 статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В тои? же час, Верховнии? суд у постанові №331/8536/17 від 28.10.2020 року зазначив, що тимчасове обмеження боржника в праві виі?зду за межі Украі?ни є винятковим заходом обмеження особистоі? свободи фізичноі? особи, якии? застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неі? відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі Украі?ни з метою невиконання цього рішення.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v. Bulgaria), рішення від 26.11.2009 року (заява №34383/03), Європейський суд визначив, що тимчасове обмеження в праві виїзду за ухилення від виконання зобов`язань має відповідати трьом критеріям:

- ґрунтуватися на національному законі;

- переслідувати одну або декілька легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції;

- відповідати справедливому балансу між правами людини та публічним інтересом, тобто бути пропорційним меті його застосування.

У цій справі Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише настільки, наскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга №66485/01; рішення Європейського Суду від 11 травня 2021 року за справою «Стецов проти України», скарга №5170/15).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії» (Luordo v. Italy), скарга №32190/96, §96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, §35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §121)

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, які стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. у справі "Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії" (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...".

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенціі? та практику Європеи?ського суду з прав людини, які є джерелом права в Украі?ні, суд зобов`язании? забезпечити, щоб порушення права особи залишати краі?ну було виправданим та пропорціи?ним за будь-яких обставин.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, розуміються будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо), що роз`яснив Верховний Суд України 01 лютого 2013 року при розгляді питань, які виникають в судовій практиці про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Доказів ухилення від виконання зобов`язань суду не надано.

З урахуванням того, що на цей час виконавчі провадження з виконання виконавчих листів відносно ОСОБА_1 закриті, боржником виконана більша частина зобов`язання за судовими рішеннями,а також з огляду на те, що тривале (протягом маи?же 10 років) обмеження заявнику у праві виі?зду за межі Украі?ни є невиправданим і непропорціи?ним тому розміру заборгованості, якии? залишився ним не погашеним, суд приходить до висновку про необхідність скасування обмеження виїзду за кордон, встановленого ухвалою суду від 15 листопада 2013 року відносно ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦКП України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України, встановленого ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2013 року по справі №334/9479/13-ц.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя О.М. Гнатюк