Справа № 446/2118/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.12.2022 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Самсін М. Л.
за участю секретаря судового засідання Новосад І.В.
представника позивача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янка-Бузька в порядку загального позовного провадження цивільну за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку квартири, гаража та легкового автомобіля,
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_4 звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити, в зустрічному позові відповідача просила відмовити.
Відповідач та його представник просили задовольнити їх зустрічний позов.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 04 березня 1989 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Кам`янка-Случанської сільською радою Сарненського району Рівненської області, актовий запис №02
В даному шлюбі у них народилось двоє дітей - донька, ОСОБА_5 1997 року народження та син ОСОБА_6 , 1995 року народження
21 листопада 2014 року Кам`янка-Бузьким районним судом було винесено рішення по справі за позовною заявою ОСОБА_4 згідно якого шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.
08.04.2021 ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву в якій просив суд постановити рішення, яким визнати, гараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та легковий автомобіль «Форд Транзит Конект», державний номерний знак НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а також поділити майно, що є спільною сумісною власність ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а саме: гараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , кооператив «Автоколо» та легковий автомобіль «Форд ТранзитКонект» державний номерний знак НОМЕР_1 та визнати за ОСОБА_2 право власності на частку гаража, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та частку легкового автомобіля «Форд Транзит Конект» державний номерний знак НОМЕР_1 .
З копії з реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.07.2008 № 699370 вбачається, що нежитлова будівля, поз. 2 за адресою Львівська область, кам`янка- АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 .
З листа приватного нотаріуса Щур Т.В. від 03.03.2020 № 40/01-16 видно, що приватним нотаріусом було засвідчено справжність підпису 30.06.2009 на заяві підписаної від імені ОСОБА_4 про надання згоди на відчуження нежитлового приміщення № 6, 7, 8, 9, площею 303,9 кв.м., що становить 39/100 частин від нежитлової будівлі, поз. 2 (будівля корівнику, загальною площею, 788,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , при посвідченні договору купівлі-продажу 39/100 частин нежитлової будівлі від 30.06.2009 за реєстровим номером 949.
З договору серії ВВС № 782188 посвідченого приватним нотаріусом Робак Л.А., вбачається, що ОСОБА_8 подарував ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3 .
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України.
Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.
Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.
У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ст.22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Крім того, за положеннями статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.
Разом з тим, виходячи зі змісту статей 120 ЗК України та 377 ЦК України, при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об`єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться.
Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263, 265, 267-268 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.
Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 наступне майно:
-61/100 частин від загальної площі нежитлового приміщення під номером АДРЕСА_1 площею 484,7 кв.м (загальна площа приміщення 788,8 кв.м);
-електрозварювальний апарат ЗИМА, вартістю 2000 (дві тисячі) грн.;
-електродрель КОНДОР 800 грн.;
-болгарка ДВТ 2 шт., вартістю 4000 (чотири тисячі) грн..;
-болгарка ДВТ, вартістю 3000 (три тисячі) грн..;
-свердлильний станок EINHELL, вартістю 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.;
-набори ключів 3 шт. КІИГ RОЙ, вартістю 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн..;
-кернер К-5, вартістю 8000 (вісім тисяч) грн..;
-пилосос WD2, вартістю 2800 (дві тисячі вісімсот) грн.
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_4 право власності на наступне майно: частину від 61/100 частин нежитлового приміщення під номером АДРЕСА_1 площею 484,7 кв.м (загальна площа приміщення 788,6 кв.м).
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку квартири, гаража та легкового автомобіля задовольнити частково.
Визнати легковий автомобіль "Форд Транзит Конект" державний номерний знак НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку легкового автомобіля "Форд Транзит Конект" державний номерний знак НОМЕР_1 . В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя: М.Л. Самсін