Справа № 706/275/22
2/706/54/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі: судді Орендарчука М.П.,із секретарем Таньковим В.І., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 представника відповідача ОСОБА_4 , вирішуючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Христинівка Черкаської області клопотання відповідача про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,-

встановив:

Представник відповідача скерував до суду клопотання про зупинення провадження по справі, у зв`язку з тим, що стороною відповідача заявлено окремий позов про визнання заповіту не дійсним, а тому просила суд у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 236 ЦПК України за об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення справи за їх позовом, що розглядається в порядку цивільного судочинства, зупинити до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Позивач та представник позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Відповідачка та її представник підтримали заявлене клопотання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, суд приходить до такого.

Відповідно дост.251 ЦПК Українисуд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинствадо набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 33Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р.Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПКпідстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає до задоволення, оскільки заявником не обґрунтовано, що у справі про визнання заповіту не дійсним можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у даній справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, а тому не встановлено підстав для зупинення провадження у справі, які передбаченіст. 251 ЦПК України.

У клопотанні про зупинення провадження не обґрунтовані доводи, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору за зверненням відповідача до суду про визнання заповіту недійсним для захисту свого права у визначений ним спосіб захисту виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді цієї справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Зупинення провадження у справі без достатніх підстав може призвести до порушення права позивача на розумні строки розгляду справи.

У цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 643/115/16-ц, постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 607/21079/14-ц.

Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвненції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежнимі безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та такі критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Що стосується посилання на те, що у справі № 712/5933/18 суд не перевірив наявність факту власності на землю під час подачі позову та не виніс щодо цього ухвали про усунення недоліків, оцінка доказів надається судом при постановленні рішення суду.

Керуючись ст. 251, 353 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:М. П. Орендарчук