Справа № 297/1949/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Джуги С.Д., Кожух О.А.,

за участі секретаря: Зубашков М.

за участі сторін - ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2021 року, головуючий суддя Ільтьо І.І., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за кордон без згоди батька

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на три роки, в супроводі їх матері ОСОБА_3 , без згоди та супроводу їх батька - ОСОБА_1 .

Позов мотивований тим, що вона неодноразово намагалася отримати від відповідача дозвіл на виїзд дитини за кордон у її супроводі, для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відмовляє в наданні дозволу дитини за кордон, просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон доньки без згоди та супроводу батька.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2021 року позов задоволено.

Надано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дозвіл на тимчасове багаторазове вивезення доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон для оздоровлення, без дозволу, згоди та супроводу батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09.03.2018 року.

Рішенням Берегівського районного суду від 04.05.2018 року з ОСОБА_1 , стягнено аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень щомісяця, починаючи з 27 березня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з позовної заяви, - відповідач ОСОБА_1 , будучи батьком малолітньої доньки ОСОБА_4 , відмовляє позивачці в наданні дозволу на виїзд дитини за кордон.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до частини третьої статті 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Також пунктами 3, 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Виходячи з положень зазначених норм матеріального права, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків, за відсутності згоди другого з батьків, на підставі рішення суду, може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

У Постанові від 04.07.2018 року у справі N 712/10623/17 (провадження N 14-244цс18) Велика Палата Верховного Суду відійшла від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі N 235/139/16-ц (N 6-15цс17), згідно з якою пріоритетними в цій категорії справ є дотримання принципу рівності прав батьків щодо дитини.

У своїй Постанові від 04.07.2018 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, ї фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Як вбачається довідок № 61 від 19.02.2021 року, №108 від 07.05.2021 року, №707 від 19.10.2021 року, №132 від 09.06.2021 року, №625 від 27.09.2021 року, № 160 від 08.07.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 неодноразово хворіла на: синусит, ГРВІ, бронхіт, алергічний релит, тонзиллит, аспіраторний стоматит.

Згідно правового висновку, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18) тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення.

Надання такого дозволу на виїзд малолітньої дитини без згоди та супроводу батька без зазначення періоду чи країни спрямування суперечить чинному законодавству, що визначає рівність прав та обов`язків батьків відносно виховання дитини, що може призвести до фактичного позбавлення батька дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду, що такий дозвіл надано з дотриманням рівності прав та обов`язків батьків відносно виховання дитини, виходячи з принципів розумності, добросовісності, справедливості, з урахуванням того, що виїзд відповідатиме інтересу доньки, оскільки сприятиме їх фізичному, розумовому та духовному розвитку.

Колегія суддів вважає, що надання дозволу на тимчасовий виїзд, відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Інших доводів, які б мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи, скаржником не наведено.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Рішення місцевого суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 374,375,381-384ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 12 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді