Справа № 766/5992/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2022 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Шестакової Я.В.

за участі секретаря Ференц А.І.

представника позивача адвоката Самойленко П.М.

представника відповідача адвоката Колісниченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в квітні 2021 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків в порядку регресу в розмірі 34 097,29 грн., витрат на оплату судового збору та правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначив, що 24.09.2019 року в м. Херсоні мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Субару» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Тойота» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Автомобіль «Тойота» був застрахований ПрАТ «СК «ВУСО». Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.10.2019 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП., яке мало місце 24.09.2019 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота» склала 102 467,10 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» виплатила суму страхового відшкодування потерпілому в розмірі 100 000 грн. Цивільна-правова відповідальність автомобіля відповідача була застрахована в АТ «СГ «ТАС», яке здійснило страхове відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» і межах ліміту передбаченого полісом № АМ 9108672 з врахуванням суми франшизи 950,00грн., коефіцієнту фізичного зносу деталей у розмірі 34 097,29 грн. Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 34 097,29 грн. Відтак, у відповідача перед позивачем виникло зобов`язання відшкодувати завдані збитки і межах різниці між сплаченого страхового відшкодування та компенсацією АТ «СГ «ТАС». З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, яка залишилася без задоволення в зв`язку з чим позивач змушений звернутися з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.04.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі з повідомленням сторін.

Ухвалами суду від 09.06.2021, 20.07.2021 року витребувано докази по справі.

27.05.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволені позовних вимог з підстав того, що позивачем не надано достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували дійсний характер, обсяг та розмір збитків страхувальника, зокрема вартість замінених складових, дійсну вартість «фізичного зносу» замінених складових, відповідний розрахунок складової збитків. Відповідач не визнав вимогу про перерахунок коштів оскільки йому не надано для огляду документи, які засвідчують право позивача, як нового кредитора у зобов`язанні (копію договору про відступлення права вимоги від 22.02.2021 року, документи, які підтверджують суму розміру збитків та підстави для розрахунку, сам розрахунок суми вимоги), які відповідно п. 5.2. Договору про відступлення права вимоги за актом передачі передані позивачу ПрАТ «СК «ВУСО». Акт виконаних робіт № 1557 від 25.12.2019 року викликає у відповідача сумнів щодо достовірності. Страховик прийняв зазначений акт без зауважень. Право відповідача на участь при огляді та ремонті пошкодженого ТЗ було проігноровано страховиком. Таким чином первісний кредитор порушив права відповідача, позбавивши його права особисто пересвідчитися у характері та обсязі пошкоджень автомобіля, внести свої зауваження, запросити для проведення експертизи незалежного експерта. Дані дії призвели до внесення виконавцем відновлювального ремонту у рахунок-фактуру та Акт виконаних робіт позицій щодо робіт та замінених складових, які не відповідали даним з первинного Акту огляду автомобіля за заяві ОСОБА_3 на виплату страхового відшкодування, що збільшило суму збитків. Просить стягнути витрати на правову допомогу в сумі 5000грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги просив їх задовольнити за підставами зазначеними в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог посилаючись на те, що відповідач не відмовляється від сплати заявленої суми, сплатив франшизу яка входить до заявленої суми вимог, але за відсутності доказів він позбавлений можливості дослідити які деталі замінені та як розрахований знос запчастин.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно електронного полісу добровільного страхування № 5032502 від 15.11.2018 року наземного транспортного засобу «Toyota Corolla» державний номер НОМЕР_2 була застрахована ОСОБА_3 в ПрАТ «СК «ВУСО» 16.11.2018 року зі строком дії договору до 22.10.2019 року. (а.с.14)

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.10.2019 року справа № 766/19734/19 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Таким чином, вина ОСОБА_4 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та такою, що не підлягає доведенню.

Зазначеною постановою встановлено, що 24.09.219 року о 08-40 год ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Subaru Outback» державний номер НОМЕР_1 по вул. Університетській в м.Херсоні при виїзді на перехрестя з вул.Залаегерсег не надав переваги в русі автомобілю «Toyota Corolla» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі та скоїв зіткнення з ним. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.(а.с.19)

Згідно рахунку-фактури № 1557 від 24.09.2019 року, акту виконаних робіт № 1557 від 25.12.2019 року було визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Corolla», яка склала 102 467,10 грн. (а.с.26-27)

На підставі страхового акту № 12795-02 від 21.10.2019 року складеного СК «ВУСО» сума страхового відшкодування потерпілому склала 100 000,00 грн. Факт оплати страхового відшкодування, підтверджується платіжним дорученням № 27953 від 21.10.2019 року (а.с.132)

Згідно страхового полісу № АМ 9108672 транспортний засіб «Subaru Outback» державний номер НОМЕР_1 станом на дату ДТП 24.09.2019 року було застраховано в АТ «СГ «ТАС» (а.с.30)

Листом від 04.02.2020 року АТ «СГ «ТАС» повідомило ПрАТ «СК ВУСО», що коефіцієнт зносу замінених складових становить 0,6613, що дорівнює 33 264,05 грн. Розрахунок суми страхового відшкодування, яке підлягає сплаті:

102 467,10 грн. (вартість відновлювального ремонту) -15006,60грн. (виключені позиції) -950,00 грн (франшиза)= 53 246,45 грн. Зазначена сума страхового відшкодування була перераховано на реквізити ПрАТ «СК ВУСО» в Регресній вимозі. Матеріальний збиток завданий власнику автомобілю «Toyota Corolla» згідно рахунку № 1557 від 24.09.2019 року ФОП ОСОБА_5 становить 88 720,50 грн. Коефіцієнт зносу замінених складових, згідно методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів становить 0,6613, що дорівнює 34 097,29 грн.

09.10.2020 року представник ПрАТ «СК ВУСО» звернувся до АТ «СГ «ТАС» з заявою про доплату, проте не надіслав всі необхідні фотоматеріали пошкодженого автомобіля. Розрахунок суми доплати страхового відшкодування становить 426,76 грн (88 720,50 грн. (матеріальний збиток) - 34 097,29 грн( коефіцієнт зносу замінених складових )- 53246,45грн. ( виплачене страхове відшкодування) - 950,00 грн (франшиза) (а.с.31-32 ).

Таким чином з наведеного листування страхових компаній вбачається, що АТ «СГ «ТАС», здійснюючи первинному кредитору часткове відшкодування у порядку регресу, посилається на безпідставне збільшення сум збитків у Рахунку-фактурі від 24.09.2019 року № 1557, крім того не було надано для огляду Акт виконаних робіт, інших первинних бухгалтерських документів, фото пошкодженого та відремонтованого автомобіля.

Згідно договору про відступлення права вимоги № 22/02/2021 від 22.02.2021 року ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» відступило ФОП ОСОБА_1 права вимоги первісного кредитора за укладеним договором страхування з ОСОБА_3 ( Додаток № 1 до договору № 31) ( а.с.9-13)

11.03.2021 року на адресу відповідача ФОП ОСОБА_1 надсилалася акт (вимога) № 12795-02 та повідомлення про відступлення права вимоги в якому зазначалося про відступлення ПрАТ «СК ВУСО» права вимоги до ОСОБА_2 щодо відшкодування в порядку регресу збитків за договором добровільного страхування від 15.11.2018 року укладеному з ОСОБА_6 та сплату різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 34 097, 29 грн.(а.с.33-34).

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб в разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у виді сплати збитків за договором добровільного страхування в порядку суброгації в розмірі 34 097,29 грн, які становлять вартість відшкодування замінених складових автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. В ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, ПрАТ «СК «ВУСО» виконало свої зобов`язання перед страхувальником ОСОБА_3 згідно умов Договору, а тому до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто, до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування перейшло право регресної вимоги від ОСОБА_3 .

В даному випадку ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» переуступило своє право вимоги позивачу ФОП ОСОБА_1 згідно договору про відступлення права вимоги № 22/02/2021 від 22.02.2021 року відповідно до якого, первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору за договорами страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до договору, у тому числі, - новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у виді виплаченого страхового відшкодування за договором від 5-01 від 15.11.2018 року сумі 100 000,00 грн.

Згідно ст.512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). А, згідно ст.514 ЦК України, -до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі №587/1080/16-ц, та від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17.

У постанові Верховного суду від 19.09.2018р. у справі № 753/21177/16ц зроблено висновок, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

У разі вирішення питання про відшкодування реальних збитків, належними доказами можуть бути платіжні документи та інші документи, які підтверджують факт понесення таких витрат і пов`язаність таких витрат з усуненням заподіяної шкоди.

Відповідно до ст.ст.77, 81 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При оцінці достатності доказів діють спеціальні правила стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Аналогічні висновки робить й Верховний суд, зокрема, у постановах від 27.02.2019 у справі №922/1163/18;від 29.08.2018 у справі №909/105/15;від 29.08.2018у справі№910/23428/17 та від 31.01.2018 у справі № 910/8763/17.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення має бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог пунктів 7.40, 7.41 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів» затвердженої наказом МЮУ № 142/5/2092 від 24.11.2003 року визначено, що якщо під час відновлення були використані нові складники іншої модифікації колісного транспортного засобу взамін пошкоджених (розукомплектованих), значення процента їх фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю. Значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7. Для складників колісного транспортного засобу зі строком експлуатації понад 12 років, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається рівним 0,7.

Пунктом 8.3. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» затвердженої наказом МЮУ № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, передбачено, що вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу.

ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та потерпілий погодили, що розмір відновлювального ремонту становить 102 467,10 грн, потерпілому сплачено страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн. відповідно до страхового акту № 12795-02 від 21.10.2019 року, що сторонами не оспорюється.

Наданий позивачем рахунок-фактура та акт виконаних робіт № 1557 від 24.09.2019 року складені суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_7 » не містить відомостей застосування пункту 7.37, 7.41 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» при визначені вартості відновлювального ремонту «Toyota Corolla» державний номер НОМЕР_2 з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу.

Страховою компанією відповідача було сплачено страховику позивача страхове відшкодування в межах ліміту передбаченого полісом № АМ 9108672 без урахування франшизи 950 грн та коефіцієнту зносу деталей в розмірі 34 097, 29 грн., які тепер позивач як правонаступник ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 .

Відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» сплачено суму франшизи в розмірі 950 ,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1473 від 18.11.2019 року.

Посилання позивача, що сума 34 097,29 грн є коефіцієнтом зносу замінених складових автомобіля, яка не виплачена страховиком та підлягає стягненню з відповідача не підтверджена належними да допустимими доказами.

Суд не приймає до уваги листи АТ «СГ «ТАС», листування між страховими компаніями щодо розрахунку та сум фізичного зносу замінених складових, оскільки висновки страхової компанії відповідача у двох листах різні та не містять достовірних доказів розрахунку ціни позову.

П.6.3.3 публічного договору оферти щодо добровільного страхування наземного транспорту за пакетом «Наша автоцивілка» визначено обов`язок страховика протягом двох робочих днів вжити заходів для проведення огляду пошкодженого ТЗ і складання Акту огляду при наявності іншого учасника ДТП повідомити їм про дату, місце і час проведення огляду.

Згідно п.7.8. зазначеного договору з моменту виявлення прихованих дефектів не пізніше ніж через 5 робочих днів повідомити про це страховика та забезпечити останньому можливість проведення додаткового огляду ТЗ.

На виконання ухвали суду про витребування доказів позивачем не надано суду завірені копії документів, які підтверджують суму розміру збитків завданих ОСОБА_3 та підстави для розрахунку , які були передані ФОП ОСОБА_1 у на підставі договору про відступлення прав вимоги від 22.02.2021 року.

На виконання ухвали суду про витребування доказів ПрАТ «СК ВУСО» суду надано оригінал договору № 22/02/2021 про відступлення права вимоги від 22.02.2021 року, оригінал платіжного доручення № 27953 від 21.10.2019 року та оригінал акту виконаних робіт № 1557 від 25.12.2019 року, якій різниться з наданою представником позивача копією такого акту в частині його засвідчення. Також зазначив, що надати інші документи, що витребовуються (рахунок-фактуру, первинні бухгалтерські документи, фотографії відновленого автомобіля) не має технічної можливості.

Зі змісту акту виконаних робіт ФОП « ОСОБА_7 » від 25.12.2019 року, суду не можливо встановити факт того, що запасні частини (деталі), які вказані в акті, як такі, що потребують заміни, були придбані та замінені на нові запасні частини (деталі), оскільки акт виконаних робіт, не містить жодних записів та даних про це.

Інших доказів, які б підтверджували здійснення ремонту автомобіля «Toyota Corolla» державний номер НОМЕР_2 , обсяг замінених складових, розрахунок суми реальної вартості замінених складових пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, розрахунок суми збитків матеріали цивільної справи не містять. Представник позивача документи та докази на підтвердження даних фактів суду не надав.

Таким чином доводи позивача, викладені у позовній заяві про те, що відповідач зобов`язаний відшкодувати вартість замінених складових пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу є такими, що не можуть бути задоволені судом в зв`язку з їх необґрунтованістю належними доказами.

Щодо судових витрат.

Відповідно ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в позові відмовлено, то понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Щодо вимог представника відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч.4 ст.137 ЦПК України, - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним, зокрема, з часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 цього ж Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи надає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268). А в рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі №301/1894/17.

Представник відповідача просить суд стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. З матеріалів справи вбачається, що інтереси відповідача у суді представляла адвокат Колісниченко О.В. на підставі ордеру ХС № 77073 від 05.05.2021 року та договору №02/21 про надання правової (правничої) допомоги від 05.05.2021 року. Згідно розрахункової квитанції серії АБІА № 747124 від 25.05.2021 року адвокат отримала обумовлений а вказаним договором гонорар в сумі 5000 грн. На підтвердження даної суми надано детальний опис робіт (наданих послуг) від 25.05.2021 року.

Щодо витрат на правову допомогу, слід зазначити, що адвокатом була підготовлена позовна заява, забезпечені її прибуття та участь у судових засіданнях у приміщенні суду, підготовка та подання декількох заяв по суті справи, адвокатських запитів, а відтак, заявлений розмір гонорару відповідає складності справи, обсягу витраченого адвокатом часу та є розумним. Тому суд дійшов висновку, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у визначеному розмірі 5000 гривні.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264,

265, 268, 273, 352,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - відмовити.

Стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 5000 ( п`ять тисяч) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.12.2023 року з урахуванням Розпорядження ВС від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», Розпорядження ВС від 26.09.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області», Наказу Приморського районного суду м. Одеси про відрахування судді з 16.11.2023 року у зв`язку з достроковим закінченням відрядження, медичних висновків про тимчасову непрацездатність по 25.12.2023 року включно.

Суддя Я.В. Шестакова