Справа № 461/6956/17
Провадження № 2-з/456/56/2022
УХВАЛА

20 грудня 2022 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Сас С. С. , розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,

встановив:

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Львівської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», Акціонерного товариства «КристалБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про визнання недійсними договорів факторингу та відступлення прав за іпотечними договорами.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер 461 1200000:05:022:0005 площею 0,4215 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 112; земельну ділянку кадастровий номер :05:022:0043 площею 1,3 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 112, земельну ділянку кадастровий номер :05:022:0044 площею 1,106 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 112, нежитлові будівлі загальною площею 1388,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 112.

В обґрунтування заяви покликається на те, що предметом позовних вимог ОСОБА_1 є вимоги про визнання недійсними договорів факторингу між ПАТ «Фінансова компанія «Форінт» в частині відступлення зобов`язань за кредитним договором № 010/08-3/3138/в від 29.08.2007 р., укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , а також договорів відступлення прав за іпотечним договором, укладених між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ПАТ «Кристал Банк» та між і ПАТ «Кристал Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» в частині передання права вимоги за іпотечним договором, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 від 29.08.2007 р., згідно з яким остання передала в іпотеку належні їй нерухоме майно: прохідна (літ. Б-1). загальна площа 14,4 кв.м., склад (літ. Д-2), загальна площа 1002,3 кв.м, вбиральня (літ.Є), ворота (№ 1),огорожа (2), замощення (І), розташовані на земельній ділянці пл. 1,1060 га, будівлі та споруди, а саме: гараж (літ. Г-1) загальна площа 371,7 кв.м, розташовані на земельній ділянці пл. 0,4215 га, земельної ділянки площею 1,1060 га, кадастровий номер :05:022:0044, земельної ділянки площею 1,3000 га кадастровий помер :05:022:0043, земельної ділянки площею 0,4215 га кадастровий номер :05:022:0005, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_1 являється позичальником за кредитним договором № 010/08-3/3138/в від 29.08.2007 року, а також власником та іпотекодавцем вищезазначеного нерухомого майна. На час розгляду цієї справи право вимоги па підставі оспорюваних договорів факторингу належить відповідачеві ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», яке одночасно являється іпотекодержателем згаданого нерухомого майна на підставі оспорюваних договорів про відступлення прав за іпотечним договором, що підтверджуються долученими до матеріалів справи договорами факторингу та договорами про відступлення прав за іпотечними договорами. За час розгляду цієї справи ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» набуло право власності на майно, що є предметом забезпечення, за оспорюваним іпотечним договором, а саме на нежитлові будівлі та споруди загальною площею 1388,4 кв.м, земельна ділянка площею 0.4215 га, к.н. :05:022:0005, земельна ділянка площею 1,1060 га, к.н. :05:022:0044, земельна ділянка площею 1,300 га, к.н :05:022:0043 за адресою АДРЕСА_1 . Таким чином, ТОВ «ФК «Форінт» як номінальний власник, до вирішення спору по суті та набрання законної сили рішенням суду у зазначеній справі, може вільно користуватися та розпоряджатися спірним майном, в тому числі, відчужувати, передавати в користування, передавати в заставу, здійснювати його поділ, міну фізичного стану. Відсутність спірного майна у відповідача унеможливить приведення сторін до попереднього стану, який вони мали до моменту укладення спірних правочинів, а відтак, і реальний захист прав позивача в межах зазначеної справи. Такі дії можуть утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову у даній справі та реальний захист прав позивача ОСОБА_1 , оскільки можуть призвести до неодноразової зміни власника, обтяження, чи зміни/припинення майна, яке витребовується позивачем. Вищезазначене зумовить необхідність подання позивачем додаткових позовних вимог про витребування майна від добросовісних набувачів, користувачів, визнання недійсними договорів про обтяження спірного майна, або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду про задоволення пред`явленого позову.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд проаналізувавши матеріали справи, зваживши доводи заяви, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно п. 1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.4 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази не можуть грунтуватися на припущеннях.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у заявлений спосіб, оскільки представником позивача не доведено, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Крім того, будь - яких доказів на підтвердження того, що відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» має намір відчужити зазначене у заяві про забезпечення позову майно чи вчинити будь-які інші дії відносно такого майна суду не представлено, а посилання в заяві про можливість реалізації майна ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, на думку суду, такий спосіб забезпечення позову не забезпечує збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, всупереч вищенаведеним нормам, а відтак заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя С. С. Сас