Справа № 183/4418/22
№ 2-с/183/35/22

У Х В А Л А
23 листопада 2022 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.
секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,-
08.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить скасувати судовий наказ Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі 183/4418/22 від 23 серпня 2022 року про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комсіті» заборгованості за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів, що утворилася у період з 01 вересня 2020 року по 30 червеня 2022 року у сумі 491,10 грн., а також судового збору у розмірі 248,10 грн.
В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 , зазначає, що процедура винесення судового наказу позбавляє її, як громадянки та споживача послуг на захист свого права та на отримання юридичних послуг. При цьому боржник наполягає на тому, що ТОВ «Комсіті» фактично не надавало їй послуг по вивезенню твердих побутових відходів, оскільки в період з липня 2019 року по жовтень 2022 року в квартирі ніхто не проживав, приміщення знаходиться у нежитловому стані, в зв`язку з початком ремонту та неможливістю його закінчення через брак коштів. Нарахування боргу, на думку ОСОБА_2 , проведено з порушенням постанови Кабінету міністрів України № 206 від 05.03.2022 року, стягувач жодного разу не повідомив споживача про те, що він надає такі послуги, між ТОВ «Комсіті» та споживачем не укладався договір про надання таких послуг», а його укладення не можливе через те, що майданчики для збору, вивозу та утилізації відходів не передбачають збір та утилізацію харчових відходів. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що надавачем послуг - підприємством ТОВ «Комсіті» не вжито заходів досудового врегулювання спору, що унеможливило захист прав споживача, який можливий лише при судовому розгляді цієї справи.
Таким чином, заявник зазначає, що між нею, як споживачем та надавачем послуг існує спір щодо правомірності нарахування суми заборгованості, який повинен розглядатися в порядку позовного провадження.
В судове засідання сторони не з`явилися, позивач звернулася до суду з клопотанням про відкладення розгляду її заяви до закінчення воєнних дій на території України, представник стягувача в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки.
Неявка сторін не являється перешкодою для розгляду заяви про скасування судового наказу.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комсіті» заборгованість за послуги з вивезення твердих побутових відходів за період з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2022 року у розмірі 491,10 грн. Стягнуто з боржника на користь стягувача судовий збір у розмірі 248.10. (а.с.11).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
Зазначене унеможливлює розгляд заяви в судовому порядку, як на тому наполягає боржник у заяві про скасування судового наказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2,3 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу ; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до п.5 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі за текстом - Закон № 2189-VIII), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Як встановлено п.6 ч.1 ст.1 Закону № 2189-VIII, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Зі змісту зазначеної норми вбачається, що передумовою виникнення у особи, яка не є власником житла обов`язку сплачувати за житлово-комунальні послуги є факт користування нерухомим об`єктом та отримання житлово-комунальних послуг.
У ч.1 ст.12 Закону № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.1 ст.7 цього закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Такому праву прямо відповідає визначений у п.5 ч.2 ст.7 Закону № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15.
Рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів на території м.Новомосковська визначено ТОВ «Комсіті».

Згідно зі ст. 322 ЦК України, тягар утримання майна покладено на власника майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормамист.151 ЖК України встановлено, що на громадян, які мають в приватній власності жилий будинок, квартиру покладено обов`язок забезпечувати утримання свого житла, проводити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Отже, у спорі, пов`язаному із стягнення заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги підлягають встановленню обставини щодо підстав, кількості, якості надання комунальних послуг, а також щодо розміру фактичної заборгованості споживача.

Відповідно до п. 5 ч. 3ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Рішеннями виконавчого комітету Новомосковської міської ради «Про затвердження тарифів ТОВ «Комсіті» на послуги із вивезення твердих побутових відходів на території м.Новомосковська затверджено тарифи на надання таких послуг на 1 жителя багатоквартирного житлового фонду: у 2020 році 25 грн., у 2021 році 26,40 грн.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість зі сплати за житлово-комунальні послуги з вивезення твердих побутових відходів виникла за період з вересня 2020 року по червень 2022 року, така заборгованість була нарахована ТОВ «Комсіті», відповідно до встановлених тарифів (а.с. 28-31), по кількості осіб-користувачів 1 особа.

Поданий ТОВ «Комсіті» розрахунок суми заборгованості за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів, не суперечить вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 526, 610,625 ЦК України, ст.ст. 64,68 ЖК України.

В свою чергу, боржником не подано до суду належних та допустимих доказів про відсутність заборгованості за надані послуги, як і не подано достатніх даних щодо неправомірності нарахування стягувачем суми заборгованості.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява про скасування судового наказу не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-171 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про скасування судового наказу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23серпня 2022 року у справі № 183/4418/22 стосовно стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комсіті» заборгованості за послуги з вивезення твердих побутових відходів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Сорока О.В