Ухвала

23 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 686/7533/20

провадження № 61-12782ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, публічного акціонерного товариства «Імексбанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»» про визнання недійсними результатів електронних торгів, договору відступлення права вимоги, зобов`язання вчинити дії, відшкодування завданої моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним вище позовом, у якому просив:

- визнати недійсним протокол електронного аукціону №UА-ЕА-2019-12-12-000014-b від 18 грудня 2019 року;

- визнати недійсним договір відступлення права вимоги №115 від 17 січня 2020 року, який укладений між публічним акціонерним товариством «Імексбанк» (далі - ПАТ «Імексбанк») та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія»» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»»);

- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті» (далі - ТОВ «Компанія Дасті») повернути ПАТ «Імексбанк» грошові кошти

в розмірі 5 010,08 грн;

- зобов`язати ПАТ «Імексбанк» зарахувати кошти в розмірі 5 010,08 грн в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором

№ 999-00088482 від 23 січня 2014 року, які будуть отримані від

ТОВ «Компанія Дасті»;

- зобов`язати ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» повернути оригінал кредитного договору №999-00088482 від 23 січня 2014 року, який укладено між

ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1

- стягнути з ПАТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої моральної шкоди 75 000 грн.,

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь

ОСОБА_1 на відшкодування завданої моральної шкоди 75 000 грн;

- стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої моральної шкоди 30 000 грн.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним протокол електронного аукціону №UА-ЕА-2019-12-12- 000014-b від 18 грудня 2019 року.

Визнано недійсним Договір відступлення права вимоги №115 від 17 січня 2020 року, який укладено між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Зобов`язано ТОВ «Компанія Дасті» повернути ПАТ «Імексбанк» грошові кошти в розмірі 5 010,08 грн.

Зобов`язано ПАТ «Імексбанк» зарахувати грошові кошти в розмірі

5 010,08 грн в рахунок погашення заборгованості за Кредитним Договором №999-00088482 від 23 січня 2014 року, які будуть отримані від

ТОВ «Компанія Дасті».

Зобов`язано ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»» повернути оригінал кредитного договору №999-00088482 від 23 січня 2014 року, який укладено між

ПАТ «Імексбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 .

Стягнуто з ПАТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_1 , відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 75 000 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь

ОСОБА_1 , відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі

75 000 грн.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»» на користь ОСОБА_1 , відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 30 000 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»» задоволено.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду

від 15 листопада 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду.Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

1. Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У змісті касаційної скарги ОСОБА_1 вказує, що звільнений від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Одночасно, Верховний Суд не може встановити підстави звільнення позивача від сплати судового збору з огляду на наступне.

Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав (частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів встановлено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до положень статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; ціну продукції визначено неналежним чином; документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке саме право споживача, визначене

у статті 21 зазначеного Закону, є порушеним, таким чином надавши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються цим Законом.

Звертаючись до суду з зазначеним вище позовом ОСОБА_1 просив визнати недійсними протокол електронного аукціону №UА-ЕА-2019-12-12-000014-b від 18 грудня 2019 року та договір відступлення права вимоги №115 від 17 січня 2020 року, який укладений між ПАТ «Імексбанк» та

ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»», одночасно Верховний Суд не може встановити яким саме чином договір відступлення права вимоги порушує права заявника, враховуючи, що останній не є стороною зазначеного правочину, крім того не може встановити яким чином протокол електронного аукціону порушує права заявника як споживача.

Заявник у змісті касаційної скарги вказує виключно те, що був звільнений від сплати судового збору судом першої інстанції, оскільки звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів, проте не обґрунтував підстави звільнення його від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно, має сплатити судовий збір за звернення до суду з касаційною скаргою.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 2 102,00 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характер (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

У разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Заявником оскаржуються судові рішення за результатами задоволення п`яти позовних вимог немайнового характеру та трьох позовних вимог майнового характеру на загальну суму 180 000 грн.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 12 008 грн ((840,80 х 5 + (180 000 х 1%)) х 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

2. Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що

у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 в повній мірі не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Відтак, заявником оскаржується постанова Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2022 року в повному обсязі, проте касаційна скарга містить обґрунтування підстав касаційного оскарження зазначеного судового рішення виключно в частині стягнення з нього судових витрат за перегляд справи в апеляційному порядку.

Так, заявник, як на підставу касаційного оскарження судового рішення в іншій частині узагальнено посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення останнім норм процесуального права, а саме на не повністю з`ясовані обставини справи, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно уточнити касаційну скаргу з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи та подати до суду документи, що підтверджують сплату судового збору

у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону та надати відповідні докази, або обґрунтувати підстави звільнення від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддеюпостановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України, статтями 4,

6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2022 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник