Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Скрипник О. Г.,

за участю секретаря судового засідання - Кулай О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2019 року позивач АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому просило звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений Подільським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту №014-1129-КЖ. Крім того, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.04.2019, іпотекодержателем квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є АТ «Укрсоцбанк». Зазначає, що 31.07.2019 право власності на майно було зареєстроване за АТ «Укрсоцбанк», однак реалізувати заставне майно неможливо, оскільки постановою Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві накладено арешт на вищевказану квартиру та оголошено заборону на її відчуження. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що внаслідок винесення вищевказаної постанови порушено право власника, позивач просить задовольнити його вимоги та звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_2 .

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2021 року, вищевказану справу передано на розгляд судді Скрипник О.Г..

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.01.2021 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.03.2021 року, залучено до участі у справі замість позивача АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк».

В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи знаходиться клопотання про розгляд справи за відсутністю представника позивача, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутністю, позовні вимоги визнав в повному обсязі, поросив звільнити з-під арешту майно.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з наступних підстав.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014-1129-КЖ від 11.04.2006 року. На забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання 11.04.2006 року між ОСОБА_1 (іпотекодавцем) і Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (іпотекодержателем) було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 68,30 кв.м., жилою площею 42,20 кв.м..

10.09.2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року.

Згідно п. 1 Передавального акту від 15.10.2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019 року.

У зв`язку з тим, що відповідачем не виконувались умови основного зобов`язання, позивачем було розпочато процедуру стягнення на іпотечне майно та 31.07.2019 право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк».

З матеріалів справи також вбачається, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в/п № НОМЕР_2 від 26.05.2014 року ВДВС Подільського РУЮ м. Києва накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Подібний правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.05.2020 у справі № 554/8004/16.

Також у цій постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» посилалось на те, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 014-1129-КЖ від 11.04.2006 року, у зв`язку з чим позивач має на меті задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, як передбачено положеннями статей 37, 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами іпотечного договору від 11.04.2006 року.

Статтями 575, 577 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

Статтею 4 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 44 Закону України «Про виконавче провадження» встановлена черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення вартості заставленого майна.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 54 «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленного майна.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» .

Таким чином, оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Зі змісту наведених норм права випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах: від 10.04.2018 року у справі № 910/4772/17, від 19.11.2019 року у справі № 137/2080/18- ц, від 16.05.2018 року у справі № 338/1118/16, від 23.10.2019 року у справі № 520/7842/16 та від 30.06.2021 року у справі № 337/800/19.

Таким чином, оскільки відповідно до іпотечного договору від 11.04.2006 року, рішенням №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» та проколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк», АТ «Альфа-Банк» є іпотекодержателем квартири АДРЕСА_2 , проте постановою державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ м. Києва. від 26.05.2014 року накладено арешт на зазначене майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, тому наявні правові підстави для зняття арешту із нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, оскільки іпотекодержатель має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

З урахуванням наведеного, суд задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 81, 141 ,223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити майно з-під арешту, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , накладеного на підставі постанови Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, заборона №42458889 від 26.05.2014 року про арешт нерухомого майна, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 28.12.2005 за № 32613354.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» () судовий збір у розмірі 1921,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. Г. Скрипник