ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5130/22 Справа № 175/4362/20 Головуючий у першій інстанції: Озерянська Ж. М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментним зобов`язанням щодо утримання неповнолітньої дитини та дружини, стягнення додаткових витрат понесених у зв?язку з навчанням, стягнення щомісячних аліментних виплат,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18 липня 1997 року, під час якого у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2018 року шлюб було розірвано. З метою забезпечення належного утримання своїх дітей та дружини 26 січня 2012 року між сторонами було укладено шлюбний договір, згідно з положеннями якого визначено, що чоловік зобов`язується утримувати дітей подружжя до досягнення ними повноліття. Подружжя погодили розмір щомісячних аліментних зобов`язань чоловіка (у грошовій чи майновій формі) в загальній сумі не менше 5 (п`яти) прожиткових мінімумів для відповідної категорії осіб на кожну дитину подружжя. Крім того визначили, що чоловік оплачує або компенсує повністю документально підтверджені витрати, які здійснені дружиною на лікування, навчання та відпочинок дітей подружжя до досягнення кожною дитиною повноліття, а в разі навчання дитини у вищому навчальному закладі до досягнення нею 21-річного віку. У випадку розірвання шлюбу чи окремого проживання подружжя до досягнення кожною дитиною повноліття чоловік зобов`язується утримувати дружину. Подружжя погодили розмір щомісячних грошових виплат чоловіка на утримання дружини у загальній сумі не менше 5 (п`яти) прожиткових мінімумів для відповідної категорії осіб. Позивачка вказує, що у порушення умов шлюбного договору відповідач матеріальну допомогу не надає, внаслідок чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів та інших витрат на утримання дітей. Тому ОСОБА_1 просила стягнути зі ОСОБА_2 на її користь заборгованість по аліментним зобов`язанням щодо утримання її та спільного неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 628695,00 грн; стягнути з ОСОБА_2 витрати, понесені у зв`язку із відвідуванням ОСОБА_4 дитячого центру з розвитку «Junior» у розмірі 52000,00 грн; стягнути на її користь з відповідача компенсацію витрат, понесених, у зв`язку із навчанням та проживанням у гуртожитку спільної дитини ОСОБА_3 у закладі вищої освіти у Польщі (Університет ім. Я. Каховського у м. Кельце) за 2018-2020 навчальні роки, у розмірі 139335,56 грн; стягнути зі ОСОБА_2 не пізніше 5-го числа кожного поточного місяця щомісячні аліментні виплати на утримання спільної малолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 5 (п`яти) прожиткових мінімумів, станом на момент здійснення платежу для дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до умов шлюбного договору від 26 січня 2012 року; стягнути зі ОСОБА_2 не пізніше 5-го числа кожного поточного місяця щомісячні аліментні виплати на утримання матері його дітей у розмірі 5 (п`яти) прожиткових мінімумів, станом на момент здійснення платежу для працездатних осіб, відповідно до умов шлюбного договору від 26 січня 2012 року.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07 червня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.07.1997 року, який розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2018 року у справі №199/5945/18 (а.с. 8 т.1).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 14, 16 т.1).

26 січня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюбний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Котенок Т. В. за реєстровим номером 81 (а.с. 17 т.1).

Відповідно до пункту 15 шлюбного договору, у випадку розірвання шлюбу чи окремого проживання подружжя діти подружжя проживатимуть разом із дружиною. Дружина зобов`язується не чинити перепони вільному спілкуванню чоловіка з ними, проведення спільного часу, в тому числі відпочинку і відпусток з ним, виховання чоловіком дітей, а також, за бажанням дітей, тимчасового проживання дітей разом із чоловіком. Чоловік зобов`язується утримувати дітей подружжя до досягнення ними повноліття. Подружжя погодили розмір щомісячних аліментних зобов`язань чоловіка (у грошовій чи майновій формі) в загальній сумі не менше 5 (п`яти) прожиткових мінімумів для відповідної категорії осіб на кожну дитину подружжя. Крім того, чоловік оплачує або компенсує повністю документально підтверджені витрати, які здійснені дружиною на лікування, навчання та відпочинок дітей подружжя до досягнення кожною дитиною повноліття, а в разі навчання дитиною у вищому навчальному закладі до досягнення нею 21-річного віку. Відпочинок, навчання та лікування дітей подружжя за межами України попередньо погоджуються з чоловіком.

За змістом пункту 16 вказаного вище договору, у випадку розірвання шлюбу чи окремого проживання подружжя до досягнення кожною дитиною подружжя повноліття чоловік зобов`язався утримувати дружину. Подружжя погодили розмір щомісячних грошових виплат чоловіка на таке утримання дружини в загальній сумі не менше 5 (п`яти) прожиткових мінімумів для відповідної категорії осіб.

Позивачка проживає разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї осіб, які фактично проживають відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 02.11.2020 року №0171 (а.с. 63 т.1).

Відповідно до договору про зобов`язання між дитячим клубом «Junior» та ОСОБА_1 , укладеного 01 вересня 2017 року, ОСОБА_4 відвідував дитячий центр «Junior» (а.с. 18-19 т.1).

Згідно з пунктом 6.1 вищевказаного договору, вартість наданих послуг сплачується замовником та складає 4000,00 грн щомісячно.

Пунктом 8.4 договору від 01 вересня 2017 року визначено, що дитячий клуб «Junior» не є дошкільним навчальним закладом.

Відповідно до довідки, виданої Університетом ім. Яна Кохановського у м. Кельці від 20 березня 2019 року, ОСОБА_3 був зарахований на період з 01 жовтня 2017 року до 30 вересня 2020 року на навчання на денному відділенні на платній основі за освітньо-кваліфікаційним рівнем підготовки бакалаврат та зареєстрований у гуртожитку « ІНФОРМАЦІЯ_5 » у АДРЕСА_2 (а.с. 35, 40-41, 58 т.1, 197, 201-202 т.2).

Вартість навчання ОСОБА_3 в Університеті ім. Яна Кохановського за 2018/2019 навчальний рік склала за І курс 4400,00 польських злотих, за ІІ курс 4800,00 польських злотих - оплата внесена повністю (а.с. 45-46 т.1, 200, 206-276 т2).

Згідно довідки Університету ім. Яна Кохановського у м. Кельці від 20.11.2018 року №WA.454.3008.2018, ОСОБА_3 здійснив оплату за проживання в гуртожитку у навчальному році 2017/2018 за період від 30.09.2017 до 30.06.2018 на суму 4050,00 польських злотих; у навчальному році 2018/2019 від 22.09.2018 до 20.03.2019 на суму 2340,00 польських злотих; разом оплачено - 6390,00 польських злотих (а.с. 36-37, 42-43 т.1, 198, 203-204 т.2).

У 2019/2020 академічному році плата за навчання ОСОБА_3 становить 5000,00 польських злотих, плату здійснено у повному розмірі, що підтверджується копією довідки навчального закладу від 21.02.2020 року (а.с. 48-49 т.1, 208-210 т.2).

Згідно довідки, виданої Університетом ім. Яна Кохановського у м. Кельці 04 червня 2020 року, ОСОБА_3 поселений у будинку студента «Мелодія», кімн. АДРЕСА_3 та здійснив оплату за проживання у 2018/2019 академічному році від 01 квітня 2019 року до 30 червня 2019 року за 3 місяці 1110,00 польських злотих; у 2019/2020 академічному році від 01.10.2019 до 29.02.2020 - 2050,00 польських злотих, від 01.03.2020 до 30.06.2020 - 2200,00 польських злотих; також студентом здійснено обов`язкову одноразову оплату у розмірі 550,00 польських злотих, а всього сплачено 5910,00 польських злотих (а.с. 57, 58-59 т.1, 215-217 т.2).

Судом апеляційної інстанції оглянуто та долучено до матеріалів справи оригінали зазначених вище письмових довідок щодо оплати за навчання та проживання в гуртожитку, переклад яких завірено нотаріально (а.с. 197-217 т2).

09 квітня 2019 року ОСОБА_1 було направлено на адресу ОСОБА_2 вимогу про виплату заборгованості по аліментам, яка згідно з дублікатом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення була отримана відповідачем 11 квітня 2019 року (а.с. 60, 61 т.1).

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Мікспак».

Згідно довідки ТОВ «Пейпер Некст» №181/21 від 18 січня 2021 року, ОСОБА_2 займає посаду директора зазначеного товариства, сума сукупного доходу без урахування податків в період з лютого 2019 року по грудень 2020 року складає 91641,20 грн. (а.с. 144 т.1).

Згідно з наданою випискою за картковим рахунком ОСОБА_2 за період з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2019 року, виданої АТ «УкрСиббанк», ним з банківського рахунку було знято: 10 грудня 2018 року в касі банку 198000,00 грн, отримано готівки в банкоматі 2000,00 грн; 11 грудня 2018 року в касі банку 198000,00 грн, отримано готівки в банкоматі 2000,00 грн; 18 грудня 2018 року в касі банку 198000,00 грн, отримано готівки в банкоматі 2000,00 грн; 19 грудня 2018 року в касі банку 198000,00 грн; 20 грудня 2018 року отримано готівки в банкоматі 4000,00 грн; 26 грудня 2018 року в касі банку 198000,00 грн; 27 грудня 2018 року в касі банку 198000,00 грн, отримано готівки в банкоматі 2000,00 грн; 28 грудня 2018 року отримано в касі банку 198000,00 грн. (а.с. 98-99 т.1).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 вказував, що у грудні 2018 року передав ОСОБА_1 в якості сплати аліментів на виконання шлюбного договору 1400000,00 грн.

Відповідно до виписки по рахунку ТОВ «Мікспак» від 07 липня 2021 року, наданої АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 було надано зворотну фінансову допомогу ТОВ «Мікспак», а саме: 10 грудня 2018 року у розмірі 50000,00 грн та 150000,00 грн; 11 грудня 2018 року у розмірі 50000,00 грн та 150000,00 грн, 18 грудня 2018 року у розмірі 200000,00 грн; 26 грудня 2018 року у розмірі 400000,00 грн та 27 грудня 2018 року у розмірі 200000,00 грн, а всього на загальну суму 1200000,00 грн. (а.с. 199 т.1).

У запереченнях на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 не визнала факт отримання від ОСОБА_2 грошових коштів у рахунок сплати аліментів.

Відповідно до наведеного у позовній заяві розрахунку заборгованості, позивачкою за період з травня 2018 року по листопад 2020 року нараховано заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 319145,00 грн. та на утримання позивачки ОСОБА_1 у розмірі 309550,00 грн. (а.с. 2-3 т.1).

Судом також встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року у справі №200/5839/19 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсними пунктів 3 та 11 і внесення змін у пункти 15 та 16 шлюбного договору від 26.01.2012 року (а.с. 125-131 т.1, 229-231 т.2).

У Єдиному державному реєстрі судових рішень на час розгляду даної справи відсутня інформація про оскарження в апеляційному порядку вказаного вище рішення суду від 12 вересня 2022 року у справі №200/5839/19.

Також встановлено, що ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2020 року у справі №200/6597/19 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів залишено без розгляду (а.с. 233 т.2).

Частинами першою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України встановлено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Серед загальних засад регулювання сімейних відносин у частині другій статті 7 СК України закріплена можливість урегулювання цих відносин за домовленістю (договором) між їх учасниками.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Стаття 9 СК України визначає загальні межі договірного регулювання відносин між подружжям, а саме: така домовленість не повинна суперечити вимогам СК України, іншим законам та моральним засадам суспільства. Під вимогами законів у цьому випадку слід розуміти імперативні норми, що встановлюють заборону для договірного регулювання відносин подружжя.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частини перша, друга статті 181 СК України).

Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується (частина перша статті 189 ЦК України).

Статтею 185 СК України визначено порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (стаття 192 СК України).

Відповідно до частини першої статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частиною другою статті 93 СК України передбачено, що майнові права та обов`язки подружжя як батьків можуть бути визначені шлюбним договором.

За змістом частини першої, другої статті 99 СК України сторони можуть домовитися про надання утримання одному з подружжя незалежно від непрацездатності та потреби у матеріальній допомозі на умовах, визначених шлюбним договором.

Якщо у шлюбному договорі визначені умови, розмір та строки виплати аліментів, то в разі невиконання одним із подружжя свого обов`язку за договором аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Встановлений частиною другою статті 189 СК України порядок стягнення аліментів за виконавчим написом нотаріуса не може бути перешкодою для звернення за захистом порушених прав до суду. Окрім того, законодавець передбачив додаткову можливість спрощеного стягнення аліментів за виконавчим написом нотаріуса саме в інтересах дітей з метою спрощення процедурних питань, але в жодному разі цим правом не обмежив право на судовий захист.

Договір, в тому числі шлюбний договір, насамперед, є категорією цивільного права, тому відповідно до статті 8 СК України у випадках договірного регулювання сімейних відносин повинні застосовуватися загальні норми статей 3, 6 ЦК України щодо свободи договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з положеннями статі 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

За змстом статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом також встановлено, що позивачка отримала 20.05.2019 року від відповідача грошовий поштовий переказ від 29.03.2019 року на суму 4060,00 грн. з призначенням платежу аліменти на ОСОБА_5 , що підтверджується копією поштової квитанції та листом АТ «Укрпошта» від 08.11.2021 року №1853-Ш-422-В (а.с. 155 т.1, 64-65, 218-219 т.2).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши факт укладення сторонами шлюбного договору 26 січня 2012 року; враховуючи, що ОСОБА_2 свої зобов`язання за шлюбним договором в частині надання утримання на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період з травня 2018 року по листопад 2020 року включно належним чином не виконував; приймаючи до уваги погодження сторонами розміру щомісячних аліментних зобов`язань чоловіка в загальній сумі не менше 5 (п`яти) прожиткових мінімумів для відповідної категорії осіб на кожну дитину подружжя, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості з виплати на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за період з травня 2018 року по листопад 2020 року включно у розмірі 315085,00 грн., відповідно до умов пункту 15 шлюбного договору від 26 січня 2012 року (з урахуванням факту сплати відповідачем 4060,00 грн., про що вказано раніше).

Зазначена вище заборгованість розрахована, виходячи з п`яти розмірів прожиткових мінімумів для дітей віком до 6 років щомісячно у період з травня 2018 року по серпень 2018 року включно, а після досягнення сином ОСОБА_6 6 років у серпні 2018 року, виходячи з п`яти розмірів прожиткових мінімумів для дітей віком від 6 до 18 років щомісячно у період з вересня 2018 року по листопад 2020 року включно, що загалом становить 319145,00 грн. Від цією суми відраховано 4060,00 грн., які були сплачені позивачці поштовим переказом 20.05.2019 року (а.с. 155 т.1, 64-65, 218-219 т.2).

Також до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягає заборгованість зі щомісячних грошових виплат на утримання позивачки, як матері спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з травня 2018 року по листопад 2020 року включно в сумі 309550,00 грн., відповідно до умов пункту 16 шлюбного договору від 26 січня 2012 року.

Зазначена вище заборгованість розрахована, виходячи з п`яти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб щомісячно за період з травня 2018 року по листопад 2020 року.

Відповідно до пункту 15 шлюбного договору, зокрема, чоловік оплачує або компенсує повністю документально підтверджені витрати, які здійснені дружиною на навчання дітей подружжя до досягнення кожною дитиною повноліття, а в разі навчання дитиною у вищому навчальному закладі до досягнення нею 21-річного віку. Навчання дітей подружжя за межами України попередньо погоджуються з чоловіком.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 був зарахований на період з 01 жовтня 2017 року до 30 вересня 2020 року на навчання денного відділення на платній основі за освітньо-кваліфікаційним рівнем підготовки бакалаврат в Університеті ім. Яна Кохановського у м.Кельці.

За 2018-2020 роки (2017-2018, 2018-2019 та 2019-2020 навчальні роки) навчання сина ОСОБА_3 у вказаному вище навчальному закладі було сплачено 14200,00 польських злотих за навчання та 12300,00 польських злотих за проживання в гуртожитку, а всього 26500,00 польських злотих, що підтверджується наданими позивачкою довідками навчального закладу.

Частиною першою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приймаючи до уваги курс злотого до гривні станом на 05.11.2020 року (згідно змісту позовних вимог), що становив 7,3528 грн. до одного злотого, загальна вартість навчання сина ОСОБА_7 (з врахуванням проживання в гуртожитку) за 2018-2020 роки склала 194849,20 грн. (26500,00 злотих х 7,3528 грн.).

Однак, встановивши невиконання відповідачем умов шлюбного договору в частині компенсації витрат на навчання сина ОСОБА_7 , вимоги позовної заяви про стягнення витрат у зв`язку із навчанням старшого сина за період 2018-2020 років є обґрунтованими та підлягають задоволенню у межах заявлених позовних вимог у розмірі 139335,56 грн.

Посилання відповідача, що з ним не було погоджено навчання сина ОСОБА_7 за межами України (у Польщі) не приймається до уваги судом, адже ОСОБА_3 був зарахований на навчання у вказаному вище навчальному закладі з жовтня 2017 року, тобто у період перебування сторін у шлюбі, який розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2018 року.

Отже, при вступі сина ОСОБА_3 до Університету ім. Яна Кохановського у м. Кельце (Республіка Польща) у 2017 році сторони перебували шлюбі, а тому вибір цього навчального закладу був узгоджений подружжям; вказана презумпція спільного ухвалення батьками рішення щодо навчання сина не спростована відповідачем.

Додатковим доказом спільного погодження батьків навчання сина ОСОБА_7 в республіці Польща є копія нотаріально посвідченої спільної заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 11.07.2017 року, якою вони надали згоду на самостійне оформлення сином візи та будь-яких необхідних візових документів для виїзду за кордон, а також згоду на самостійні (без супроводу третіх осіб) виїзди за кордон до Республіки Польща та/або до будь-яких інших країн Шенгенської угоди в будь-який період з 25.09.2017 року по 24.09.2018 року включно (а.с. 50, 72 т.2).

Щодо наданих відповідачем копій квитанцій та копій заяв на приймання переказу Укрпошти про направлення грошових переказів на адресу ОСОБА_1 (а.с. 146-154, 156--157 т.1). Згідно листа АТ «Укрпошта» від 08.11.2021 року №1853-Ш-422-В, згідно з інформацією, наданою відповідальним підрозділом Укрпошти, з відділень поштового зв`язку 49061 та 49098, - від відправника ОСОБА_2 на ім`я одержувача ОСОБА_1 були направлені та надійшли за призначенням і виплачені у відділенні поштового зв`язку одержувачу особисто під підпис на підставі документу, що посвідчує особу і повернуті за період з 01.01.2018 року по 27.10.2021 року наступні поштові перекази:

поштовий переказ №0115 від 29.03.2019 року на суму 4060,00 грн. - значиться виплаченим 20.05.2019 року адресату;

поштовий переказ №0081 від 24.04.2019 року на суму 1015,00 грн. - повернений 04.07.2019 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0106 від 30.05.2019 року на суму 1200,00 грн. - повернений 04.07.2019 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0047 від 07.06.2019 року на суму 3900,00 грн. - повернений 23.07.2019 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0102 від 24.07.2019 року на суму 3600,00 грн.- повернений 24.10.2019 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0067 від 21.08.2019 року на суму 1400,00 грн.- повернений 24.10.2019 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0095 від 26.09.2019 року на суму 1400,00 грн. - повернений 05.12.2019 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0110 від 25.10.2019 року на суму 1400,00 грн. - повернений 05.12.2019 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0111 від 25.10.2019 року на суму 1400,00 грн. - повернений 02.02.2020 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0030 від 06.12.2019 року на суму 1400,00 грн. - повернений 20.01.2020 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0092 від 21.01.2020 року на суму 1400,00 грн. - повернений 13.04.2020 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0004 від 03.02.2020 року на суму 1400,00 грн. - повернений 13.04.2020 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0032 від 14.04.2020 року на суму 1400,00 грн. - повернений 09.06.2020 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0033 від 14.04.2020 року на суму 1400,00 грн.- повернений 09.06.2020 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0031 від 10.06.2020 року на суму 1400,00 грн.- повернений 27.07.2020 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ № 0032 від 10.06.2020 року на суму 1400,00 грн. - повернений 27.07.2020 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0015 від 08.09.2020 року на суму 2800,00 грн.- повернений 25.10.2020 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ № 0080 від 26.10.2020 року на суму 2800,00 грн. - повернений 12.02.2021 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0098 від 28.12.2020 року на суму 2800,00 грн.- повернений 05.03.2021 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0083 від 27.01.2021 року на суму 2800,00 грн.- повернений 05.03.2021 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ № 0046 від 12.02.2021 року на суму 2800,00 грн. - повернений 22.04.2021 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0031 від 06.03.2021 року на суму 4000,00 грн.- повернений 22.04.2021 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0032 від 06.03.2021 року на суму 1600,00 грн.- повернений 22.04.2021 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0084 від 23.04.2020 року на суму 2800,00 грн. - повернений 11.06.2021 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0085 від 23.04.2020 року на суму 1600,00 грн.- повернений 11.06.2021 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0086 від 23.04.2021 року на суму 4000,00 грн. - повернений 11.06.2021 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0011 від 12.06.2021 року на суму 3000,00 грн.- повернений 06.08.2021 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання;

поштовий переказ №0001 від 07.08.2021 року на суму 3000,00 грн.- повернений 07.10.2021 року за зворотною адресою за закінченням терміном зберігання (а.с. 64-65, 218-219 т.2).

Таким чином, встановлено отримання 20.05.2019 року позивачкою грошового поштового переказу від 29.03.2019 року лише на суму 4060,00 грн. в рахунок аліментів на сина ОСОБА_6 , що підтверджується також копією поштової квитанції (а.с. 155 т.1).

Зазначені вище сплачені відповідачем грошові кошти в сумі 4060,00 грн. враховані судом при визначенні розміру заборгованості.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Заперечення позову тим, що відповідач здійснив фактичну виплату грошових зобов`язань позивачці за умовами шлюбного договору достроково, не доведені належними та допустимими доказами.

Факт передачі грошових коштів однією фізичною особою іншій може підтверджуватися розпискою, посиланням на це в укладеному договорі, документами, що засвідчують переказ чи пересилання на користь отримувача грошових коштів, внесенням грошових коштів на депозит нотаріусу, іншими достовірними письмовими, електронними доказами.

Надана суду виписка по картковому рахунку ОСОБА_2 , який у грудні 2018 року зняв зі свого рахунку готівкою грошові кошти у розмірі 1396200,00 грн, та виписка по поточному рахунку ТОВ «Мікспак», відповідно до якої ОСОБА_1 надала зворотну фінансову допомогу товариству на суму 1200000,00 грн., не підтверджують передання коштів відповідачем на виконання умов шлюбного договору від 26 січня 2012 року.

Суду не надано доказів передання відповідачем коштів позивачці у готівковій формі, або шляхом перерахування на рахунок, з призначенням відповідного платежу на виконання умов шлюбного договору, зокрема, письмової розписки, меморіального доручення, іншого платіжного документу, тощо.

Більше того, у листі фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до АТ «УкрСиббанк» від 20 лютого 2019 року, яким відповідач надав відповідь на запит стосовно використання готівки, отриманої в касі банку, зазначено, зокрема, що у серпні 2018 року ОСОБА_2 перебував в Іспанії у відпустці, кошти на яку були позичені у друзів, тому виникла необхідність погасити зазначену позику; також значні грошові кошти були витрачені на ремонт квартири, автомобіля; ще частина заощаджень була витрачена на придбання новорічних подарунків; додатково відповідач надав фінансову підтримку своїм батькам на ремонт квартири; значну частину готівкових коштів він конвертував у валюту для заощаджень на майбутнє (а. с. 205 т.1).

Таким чином, вказаний вище лист відповідача спростовує його доводи про те, що зняті ним в грудні 2018 року готівкові кошти у розмірі 1396200,00 грн були передані в рахунок дострокового виконання зобов`язань за умовами шлюбного договору.

Витрати позивачки, понесені у зв`язку із відвідуванням ОСОБА_4 дитячого центру «Junior» у розмірі 52000,00 грн., стягненню не підлягають, виходячи з наступного.

Пунктом 15 шлюбного договору, зокрема, погоджено, що чоловік оплачує або компенсує повністю документально підтверджені витрати, які здійснені дружиною на лікування, навчання та відпочинок дітей подружжя до досягнення кожною дитиною повноліття.

Відповідно до договору про зобов`язання між дитячим клубом «Junior» та ОСОБА_1 , укладеного 01 вересня 2017 року, дитячий клуб «Junior» не є дошкільним навчальним закладом (пункт 8.4 договору).

Згідно пунктів 2.1, 2.4, 2.7 договору про зобов`язання між дитячим клубом «Junior» та ОСОБА_1 від 01 вересня 2017 року, дитячий клуб «Junior» зобов`язується здійснювати догляд та нагляд за дитиною, забезпечувати охорону життя та зміцнення фізичного і психічного здоров`я дитини, його всесторонній розвиток, розвиток його здібностей та інтересів; здійснювати індивідуальний підхід до дитини, враховуючи особливості його розвитку, піклуватися про емоційне благополуччя дитини; організовувати предметно-розвиваюче середовище (приміщення, устаткування, книги, ігри, розвиваючі іграшки ті ін.); організовувати дитині збалансоване чотирьохразове харчування.

Таким чином, послуги дитячого клубу « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (ФОП ОСОБА_8 ) полягають у догляді та нагляді за дитиною, з наданням відповідного облаштованого іграшками, книгами приміщення та забезпечення харчування дитини, - тобто послуги стосуються забезпечення тимчасового перебування дитини без обовязкової особистої присутності матері, батька; такі послуги не є витратами на лікування, навчання або відпочинок дитини.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача не пізніше 5-го числа кожного поточного місяця щомісячних аліментних виплат на утримання спільної дитини ОСОБА_6 , у розмірі 5 (п`яти) прожиткових мінімумів станом на момент здійснення платежу для дітей віком від 6 до 18 років та щомісячних аліментних виплат на утримання матері своїх дітей у розмірі 5 (п`яти) прожиткових мінімумів станом на момент здійснення платежу для працездатних осіб, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Пунктами 15-16 шлюбного договору сторони погодили підстави, порядок та розмір сплачуваного утримання батьком дітей. Шлюбний договір встановлює обов`язки для відповідача, які закріплені умовами цього договору, невиконання яких є підставою для захисту прав позивачки в судовому порядку.

Стягнення з відповідача щомісячних грошових зобов`язань на майбутнє, які закріплені договором, додатково рішенням суду не потребує, а встановлення розміру аліментів призведе до подвійного їх стягнення.

Необхідно зауважити, що у разі відмови від умов шлюбного договору, його розірвання, визнання недійсним в цілому чи в частині наявного права на утримання дітей і матері, позивачка не позбавлена можливості на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів з підстав, визначених Сімейним кодексом України.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України Про судовий збір, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 34561,83 грн. за подання позовної заяви (8200,30 грн.), апеляційної (12300,46 грн.) та касаційної (16400,61 грн.) скарг, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментним зобов`язанням щодо утримання неповнолітньої дитини та дружини, стягнення додаткових витрат понесених у зв?язку з навчанням, стягнення щомісячних аліментних виплат задовольнити частково.

Сягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), за період з травня 2018 року по жовтень 2019 року включно, у відповідності до умов шлюбного договору від 26.01.2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у розмірі 628695 (шістсот двадцять вісім тисяч шістсот дев`яносто п`ять) грн. 00 коп.

Сягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти у зв`язку із навчанням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період 2018-2020 років, у відповідності до умов шлюбного договору від 26.01.2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у розмірі 139335 (сто тридцять дев`ять тисяч триста тридцять п`ять) грн. 56 коп.

В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 34561 (тридцять чотири тисячі п`ятсот шістдесят одна) грн. 83 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова