Справа № 204/2097/22
Провадження № 2/204/1363/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Єрмак Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління - служба у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовної заяви, позивач зазначив, що він перебував з відповідачкою у шлюбі, від якого народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб було розірвано 16 березня 2020 року. Після розлучення, починаючи з серпня 2020 року по теперішній час, дитина проживає з позивачем, відвідує ясла-садок № 314 неподалік від місця проживання і відвідує гуртки малювання та танців. Відповідачка перебуває у шлюбі з громадянином РФ, де проживає більшу частину часу, не переймається вихованням і утриманням дитини. Позивач повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Позивач повністю віддає своїй доньці любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку дитини, навчає побутовим навичкам: вона щовечора самостійно миється, щоранку умивається, розчісується, чистить зубки, одягається та роздягається, самостійно їсть; позивач читає та розповідає дочці казки, займається лікуванням дитини, у разі її хвороби за вказівками педіатра, готує їжу, пере та прасує одяг, прибирає разом із донькою, вона навчена позивачем складати свої речі та іграшки. В деяких питаннях позивачу допомагають бабусі та рідна тітка, які проживають неподалік.

Позивач не перешкоджає і не має наміру перешкоджати у подальшому спілкуванню дитини з матір`ю, але матір взагалі не приймає участі у виховані дитини. Відповідач з новим чоловіком, громадянином РФ проживає у Краснодарському краї. Батьківських обов`язків, зокрема виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття, відповідач не виконує протягом тривалого часу та не здійснює дій на їх виконання, не забезпечує харчування, медичного догляду та лікування малолітньої доньки, свідомо ухиляється від спілкування з дитиною без поважних причин. На думку позивача відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, свідчить про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом

В дане судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, через канцелярію суду представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

В судовому засіданні 22.11.2022 року позивач, представник позивача, кожен окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, які зазначені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Судом було задоволено клопотання відповідача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, однак, відповідач повторно не вийшла на зв`язок з судом для участі в судовому засіданні.

Письмових пояснень засобами поштового зв`язку, на електронну пошту по суті позову не подала.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надавши через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, допитавши свідків, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2020 року (арк.с.5,6).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк.с.7).

Відповідно до довідки вихователя КЗДО № 314 групи «Мальвіна» ОСОБА_4 , ОСОБА_3 відвідує групу. Вихованням дитини займається батько - ОСОБА_1 (арк.с.9).

Відповідно до заяви керівника Зразково - художнього колективу хореографічна студія народно - сценічного танцю «Зоряний», Центру позашкільної роботи № 1 ОСОБА_5 , вихованням дитини ОСОБА_3 займається батько - ОСОБА_1 (арк.с.14).

Відповідно до заяви вихователя гуртка «Малювання» ОСОБА_6 , який відвідує ОСОБА_3 , вихованням дитини займається батько - ОСОБА_1 (арк.с.15).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 16.12.2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб з громадянином Російської Федерації ОСОБА_7 (арк.с.18).

Відповідно до паспорта громадянина України для виїзду за кордон, на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозволено тимчасове проживання, штамп проставлено ГУ МВС Росії по Красноярському краю (арк.с.17,19,20).

Відповідно до декларації про в`їзд до Ізраїлю ОСОБА_3 в супроводі ОСОБА_9 в`їхала на території Ізраїлю (арк.с.50-51).

Відповідно до Договору між Дитячим садком «Бубла», ТОВ «Лаус Нігуль» та ОСОБА_9 , бабусею онуки ОСОБА_3 , укладено договір про відвідування дитиною дитячого садка (арк.с.53-55).

Відповідно до виписки по картці від 06.08.2022 року, клієнт ОСОБА_1 за операціями від ОСОБА_2 , 30.09.2020 року, 06.10.2020 року, 16.11.2020 року, 08.03.2021 року, 19.09.2021 року, 22.11.202 року, 09.01.2022 року, 20.01.2022 року ОСОБА_2 здійснено переказ коштів на рахунок ОСОБА_1 у сумах - 1750 грн.,860 грн., 860 грн., 1000 грн., 500 грн., 1050 грн., 500 грн., 860 грн., 400 грн., відповідно (арк.с.78 - 79).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що позивач є його сином. Колишня дружина сина - ОСОБА_2 , якось приїхала до нього, забрала свої речі, залишила дитину і поїхала. Син почав більше часу проводити з донькою, навчився її заплітати. Сім`я завжди допомагала ОСОБА_1 , коли він затримувався на роботі. Свідку відомо, що ОСОБА_2 наразі мешкає, десь в Росії. ОСОБА_3 зараз знаходиться в Ізраїлі, ходить у садочок, її доглядає бабуся.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що вона є тіткою позивача. ОСОБА_1 може охарактеризувати тільки з позитивної сторони. Він дуже добре ставиться до дитини, доглядає її. Дитина відвідує гуртки. Свідку відомо, що мати ОСОБА_3 ОСОБА_2 , покинула дочку, коли їй було два роки. Інколи ОСОБА_2 питає, як дитина, дитині дуже не вистачає матері. Наразі ОСОБА_3 знаходиться в Ізраїлі з бабусею, дитину відвезли від війни. Мати не давала дозволу на виїзд дитини. ОСОБА_2 свідок не бачила більше року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що позивач є племінником його дружини. Свідку відомо, що ОСОБА_2 - колишня жінка ОСОБА_1 , покинула доньку і ОСОБА_1 , поїхала до Росії, приблизно два роки тому. Коли ОСОБА_2 покинула ОСОБА_1 з дочкою, ОСОБА_1 зняв квартиру, влаштував дитину до дитячого садка, сам займався її вихованням. Сім`я допомагала ОСОБА_1 . За весь час свідок бачив ОСОБА_2 один раз. Зараз дитина знаходиться в Ізраїлі з бабусею, дитину відвезли він війни.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст. 150 СК України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок органу опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого батько ОСОБА_1 з дитиною проживає за адресою: АДРЕСА_1 що є територією Шевченківського району міста Дніпра. Мати ОСОБА_2 проживає окремо у Російській Федерації, де отримала тимчасове проживання до 04 травня 2024 року. Знаходиться у новому шлюбі із ОСОБА_7 з 16 грудня 2020 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серія III НОМЕР_3 . Шлюб між батьками дитини розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2020 року.

За інформацією керівництва КЗДО «Ясла-садок комбінованого типу № 314» ДМР, який відвідує ОСОБА_3 , вихованням дитини займається батько, матір за весь період бачили лише декілька разів.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини було заслухано думку обох батьків. Мати була заслухана за допомогою відеозв`язку. ОСОБА_2 повідомила, що донька проживає з батьком 2 роки, до 2022 року вона приїжджала до дитини декілька разів на рік, зараз - не має змоги приїхати, але хотіла б забрати доньку до себе. Також, пояснила, що кожного місяця перераховує на утримання дитини близько 1000 гривен.

Комісією з питань захисту прав дитини одноголосно було прийнято рішення про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк.с.65).

Оцінюючи докази у зазначеній справі, суд приходить до висновку про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, мати поїхала до іншої держави, залишивши дитину з батьком, станом на час розгляду справи до дитини не повернулася, мати не приймає участі у вихованні дитини, не відвідує дитину та не спілкується з нею, не турбується про її здоров`я та розвиток, ухиляється від утримання дитини, про що свідчать нерегулярні грошові перекази, які не можуть забезпечити гідне та належне утримання дитини з її сторони. Відповідач мала пасивну поведінку в судовому процесі, будь яких доказів або посилань на докази, які б спростували твердження позивача викладені в позовній заяві, не надала.

Таким чином, з урахуванням наданих позивачем доказів, висновку органу опіки та піклування, пасивної поведінки відповідача, суд прийшов до висновку, що ставлення відповідача до дитини є байдужим, дитиною опікується батько, перешкод з боку якого у спілкуванні відповідача з дитиною судом не встановлено. Вказані обставини дають підстави суду для позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини, вказане рішення приймається в найвищих інтересах дитини.

Крім того, при винесенні рішення суд враховує практику Європейського суду з прав людини, з прав людини, а саме рішення у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11), в у якому зазначено, що якщо батько не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. У зазначеному рішенні розглядалися аналогічні правовідносини, тому суд вважає за можливе застосувати його у вказаній справі.

Відповідно до пунктів 47, 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України» право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Згідно п. 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України» втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

Суд, оцінивши в сукупності зібрані докази з точки зору достатності, належності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітньої доньки, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча б мала це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, у зв`язку з чим вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. У такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 СК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати зі сплати судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.51 Конституції України, ст. 8,12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.12,13,76-81,89,141,259,263,264,265,273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.7, 19, 150, 152, 155, 157, 164, 165, 170 , 180, 181, 182 СК України, Постановою Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління - служба у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 витрати зі сплати судового збору у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 (сорок) коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Ю. Мащук