Справа № 462/2420/22 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/811/2925/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

27 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів:Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою особи, що не брала участі у справі ОСОБА_1 в інтересах малолітнього внука ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 29 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

27 травня 2022 року ОСОБА_5 подала позов до ОСОБА_4 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав.

29 вересня 2022 року ОСОБА_5 подала заяву, в якій просила залишити позовну заяву без розгляду (а.с.40).

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 29 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що його дочка ОСОБА_3 подала заяву про залишеня позову без розгляду під тиском родичів відповідача, такі дії своєї доньки вважає протиправними по відношенню до його внука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином ухвала є незаконною, порушує права малолітньої дитини. Вважає, що має право на оскарження ухвали на підставі ч.1 ст.352 ЦПК України та ч.2 ст.258 СК України.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що нема підстав для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ст.352 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм встановлює порядок апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язкиосіб, які не брали участі у справі.

На стадії апеляційного провадження, під час якої вирішується питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, що не брала участі у справі, та яка вважає, що розглядаючи справу суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, суд апеляційної інстанції установлює, чи дійсно дані обставини мають місце у зв`язку із ухваленим рішенням, та в залежності від установленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

Подаючи апеляційну скаргу в інтересах неповнолітнього внука, ОСОБА_1 жодним чином не зазначає,які права малолітньої дитини порушені ухвалою суду про залишення позову про позбавлення батьківських прав без розгляду.

Крім цього, ст.352 ЦПК України надає право на оскарження судового рішення лише особі права, свободи, інтереси та (або) обов`язки,якої порушені оскаржуваним судовим рішенням.

Натомість оскаржуваною ухвалою питання про права , свободи , інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 суд не вирішував, тому права на апеляційне оскарження зазначеної ухвали він не має.

Щодо посиланя ОСОБА_1 на ч.2 ст. 258 Сімейного кодексу України, апеляційний суд зазначає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Аналіз зазначеної норми закону свідчить про те, що баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх до суду , тобто з позовом, однак в даному випадку ОСОБА_1 оскаржує ухвалу суду, тобто право на апеляційне оскарження не є аналогічним праву на звернення за захистом порушених прав.

Право на захист - це передбачені законом вид і міра поведінки уповноваженої особи, права якої зазнали посягання, що полягають у можливості вчинення самостійних дій, спрямованих на поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного права, а також зверненні до юрисдикційних органів для здійснення захисту прав.

Необхідність захисту прав дитини виникає у будь-якому випадку, коли відбувається порушення її прав - незалежно від того, чи усвідомлює це сама дитина. Під захистом прав дитини розуміється - відновлення порушеного права, створення умов, які компенсують втрату прав, усунення перешкод на шляху здійснення права та інтересів.

З матеріалів справи встановлено, що позивач, яка є дочкою апелянта та матір`ю неповнолітньої дитини в інтересах якої ОСОБА_1 подає апеляційну скаргу є повнолітньою та дієздатною особою, скористалася наданим їй процесуальним законом правом на подання заяви про залишеня позову без розгляду, тому суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ОСОБА_1 не має права на оскарження ухвали Заліничного районного суду м.Львова від 29 вересня 2022 року.

Оскаржуваною ухвалою прав та інтересів малолітнього ОСОБА_2 суд не порушив.

Серед осіб, які здійснюють захист прав дитини, в першу чергу названі її батьки. Захист прав та інтересів дитини здійснюється її батьками через відсутність у дитини цивільної процесуальної дієздатності. Вказане право батьків також пов`язане з обов`язком батьків піклуватися про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, оскільки порушення прав дитини може вплинути на її розвиток. Батьки є законними представниками своїх дітей і без спеціальних повноважень (довіреності), виступають на захист їхніх прав з будь-якими фізичними і юридичними особами, у тому числі в судах. Представляти права і інтереси дитини можуть як обидва батько й мати, так і один з них за погодженням між ними. Причому батьки повинні захищати права і інтереси дітей, а не свої права і інтереси.

У справі Мушта проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

З врахуванням наведенего, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 немає права на апеляційне оскарження ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 29 вересня 2022 року, оскільки цією ухвалою питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки чи інтереси його малолітнього внука ОСОБА_2 не вирішувались.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №12 Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого Цивільним процесуальним кодексом України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України та виходячи з вимог ст.358 ЦПК України вважаю, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України,суд апеляційної інстанції -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, що не брала участі у справі ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 29 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу та додані до скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк