Провадження № 2/742/567/22
Єдиний унікальний № 742/582/22
РІШЕННЯ
16 грудня 2022 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., секретаря судових засідань Риндя Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , до товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОКІМ» про повернення земельної ділянки та скасування запису про проведену державну реєстрацію договору оренди,
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
30 травня 2022 року надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача не погоджується з позовними вимогами та просить у задоволенні позову відмовити, аргументуючи свої заперечення тим, що за весь період дії договору оренди землі і на даний час нараховується виплачується та особисто орендодавцем отримувалася орендна плата відповідно до умов договору оренди землі від 11.11.2012 у розмірі 6%, а після укладення додаткової угоди з 2015 року у розмірі 8% від нормативно-грошової оцінки землі. Орендна плата за користування земельною ділянкою за вищевказаним договором оренди землі за 2013-2017 роки отримувалися орендодавцем особисто, а за період 2018-2021 виплачувалися шляхом надсилання поштового переказу на ім`я орендодавця і також ним отримувалася. Тобто зазначені вольові дії орендодавця свідчать про укладення ним особисто договору оренди землі від 11.11.2012 та додаткової угоди від 21.09.2015, визнання даного договору та виконання зобов`язань за даними договірними відносинами. Позивач звернувшись з позовною заявою 04.02.2022 пропустив трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 08 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 09 год 00 хв 14 березня 2022 року.
У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 11 год 00 хв 10 травня 2022.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 01 червня 2022 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 01 червня 2022 року зупинено провадження у справі на час проведення судово-почеркознавчої експертизи.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 01 липня 2022 року відновлено провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду на 11 год 00 хв 11 липня 2022.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 11 липня 2022 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 11 липня 2022 року зупинено провадження у справі на час проведення судово-почеркознавчої експертизи.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 10 листопада 2022 року відновлено провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду на 09 год 00 хв 07 грудня 2022.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 07 грудня 2022 закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи на 08 год 30 хв 16.12.2022 року.
ІІІ. Позиції сторін.
В судове засіданні позивач та представник позивача не з`явилися, але надали заяву в якій підтримали позовні вимоги та просять розглядати справу без їх участі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій не визнає позовні вимоги, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, розглянути справу без його участі.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Відповідно до видаткового касового ордера від 16.01.2014, платіжної відомості № АКАК0000017 від 16.01.2014, видаткового касового ордера від 02.02.2015, платіжної відомості № АКАК0000093 від 02.02.2015, видаткового касового ордера від 22 вересня 2015, платіжної відомості № АКАК0000571 від 22.09.2015, видаткового касового ордера від 10.10.2016, платіжної відомості № АКАК0000515 від 10.10.2016, видаткового касового ордера від 14.02.2017, платіжної відомості № АКАК0000144 від 14.02.2017, списків згрупованих поштових переказів на ім`я ОСОБА_1 , останньому перераховувалась ТОВ «АГРОКІМ» орендна плата за землю(а.с.29-51)
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Щодо позовних вимог про витребування земельної ділянки.
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема , договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Отже, правочином є, перш за все, вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів: набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
Частиною першою статті 215 ЦК України, статтями 229233 ЦК України передбачено недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.
Якщо сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.
За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.
За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.
Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 46, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).
У разі якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду(справа № 183/1617/16,провадження № 14-208 цс 18 ві14 листопада 2018 року) констатувала, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.
У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.
У справі, що переглядається, позивач звернувся з вимогою про витребування земельної ділянки,яка перебуває у фактичному користуванні відповідача посилаючись на те, що цей договір він, як власник землі, не підписував, умови його не погоджував, тож відповідач безпідставно відмовляє в поверненні використовуваних земельних ділянок позивачу як власнику земельної ділянки.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, про те, що оскільки договір оренди спірної земельної ділянки між позивачем та відповідачем є неукладеним, то позовні вимоги про витребування земельної ділянки підлягають задоволенню , оскільки вибраний позивачем спосіб захисту порушених його прав є вірним та ефективним.
Щодо позовних вимог про скасування запису про проведену 03.07.2014 ТОВ «АГРОКІМ» державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, б / н від 11.11.2012 року та додаткової угоди до договору оренди від 21.09.2015 року.
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
Отже, реєстрація права оренди ТОВ «АГРОКІМ» на вищевказану земельну ділянку, коли договір оренди ОСОБА_1 фактично не підписував, тобто цей правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону.
За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права.
Щодо застосування позовної давності.
Відповідач у відзиві просить застосувати наслідки позовної давності, оскільки позивач з 2015 року отримуючи орендну плату знав про існування договірних відносин, а отже звернувся до суду з порушенням визначеного ЦПК України строку.
Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності.
Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду.
Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.
Надаючи оцінку доводам, відповідача про порушення позивачем строку позовної давності суд констатує, що доводи позивача про те, що відповідач отримуючи орендну плату з 2015 року був обізнаний про існування договору та додаткової угоди, які зареєстровані в реєстрі на переконання суду є безпідставними, оскільки сам факт отримання орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою не може свідчити про укладення договору оренди і обізнаність позивача про умови договору не є підставою для застосування строків позовної давності.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1984 грн 80 коп в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Щодо витрат на правову допомогу.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі : на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертиз.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи,
встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до договору від 18.01.2022 про надання адвокатських послуг, ОСОБА_1 та адвокатське бюро «Лариси Зарічної» уклали договір відповідно до якого останнє зобов`язалось надати правову допомогу при зверненні до суду та розгляді в суді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , до товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОКІМ» про повернення земельної ділянки та скасування запису про проведену державну реєстрацію договору оренди(а.с.7,8)
Відповідно до акту виконання послуг до договору про надання юридичних послуг від 18.01.2022, виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги: усна консультація з вивчення документів затрачений час 1 год 30 хв, вартість 1000 грн, підготовки, складання позовної заяви, клопотання про витребування доказів, заяви про зменшення позовних вимог -5 годин, вартість 4000 грн, представлення інтересів позивача в суді -2000 грн. Вартість послуг виконавця за цим актом складає 7000 грн(а.с.125)
Згідно з квитанцій позивачем сплачено адвокатському бюро «Лариси Зарічної» 7000 грн за правничу допомогу(а.с.124).
У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7000 грн в рахунок відшкодування витрат за правничу допомогу.
Відповідно до рахунку фактура №187-515 від 10.08.2022, квитанції, за проведення судової експертизи у справі позивач сплатив Чернігівському НДЕКЦ МВС 3624 грн 64 коп(а.с.96,124)
У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3624 грн 64 коп в рахунок відшкодування витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи.
На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , до товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОКІМ» про повернення земельної ділянки та скасування запису про проведену державну реєстрацію договору оренди задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО