печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судового засідання - Андрієнко І.І.,

за участю:

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача-1: не з`явився,

представника відповідача-2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) та Першої Київської державної нотаріальної контори про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач-1, Печерський РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ)), Першої Київської державної нотаріальної контори (далі - відповідач-2, Перша Київська державна нотаріальна контора), в якому просить скасувати арешт з належного йому майна - гаража АДРЕСА_1 , загальною площею 18,9 кв. м, номер запису обтяження 9642, накладеного 14.05.2004 року на підставі постанови АК № 22086, винесеної 27.04.2004 року ВДВС Печерського районного управління юстиції, та стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 30.04.2003 року у кримінальній справі № 1-11/03 позивача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України, призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі з конфіскацією 1/2 частини майна, яка є його власністю та позбавленням права займати посаду арбітражного керуючого терміном на 2 роки. З метою виконання вказаного вироку на належне позивачу майно за місцем його реєстрації ВДВС Печерського районного управління юстиції 27.04.2004 року винесено постанову АК № 22086, яку передано для реєстрації до Першої Київської державної нотаріальної контори. У свою чергу, відповідачем-2 14.05.2004 року на підставі вказаної постанови було зареєстровано обтяження № 9642 на належне позивачу майно, а саме гараж АДРЕСА_1 , загальною площею 18,9 кв. м. З невідомих позивачу причин у період часу з 2004 року по 2021 рік майно не було реалізовано з торгів. Проте, на даний час у Єдиному реєстрі боржників та Автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутня інформація щодо ОСОБА_1 як боржника. Крім того, відповідно до листа Печерського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 19.05.2021 року виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 у відділі на виконанні не перебуває, а інформація щодо перебування у відділі на виконанні провадження у межах якого постановою від 27.04.2004 року АК 422086 накладався арешт на майно ОСОБА_1 у реєстрі не відображається. Позивач вважає, що виконавче провадження щодо нього було закінчено, але арешт з належного йому майна державний виконавцем знято не було. Крім того, ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження неможливо за закінченням терміну зберігання та подальшого знищенні матеріалів виконавчого провадження. Враховуючи, що виконавче провадження було закінчено, ОСОБА_1 вважає, що наявність обтяження на належне йому майно порушує його право на вільне володіння, користування та розпорядження майном, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Крім того, представником позивача разом з позовною заявою подано клопотання про витребування доказів, в якому останній просить витребувати у Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) матеріали виконавчого провадження, що було відкрито відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2021 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.07.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

08.09.2021 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2021 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) та Першої Київської державної нотаріальної контори про скасування арешту майна, та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 03.02.2022 року; витребувано у Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) матеріали виконавчого провадження відкритого відносно ОСОБА_1

03.02.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Литвиненка Є.Ю. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 05.07.2022 року.

04.07.2022 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Головкова Є.І. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

05.07.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Карпенка В.М. надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2022 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 29.09.2022 року.

21.09.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Головкова Є.І. надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копії вироку Рокитнянського районного суду Київської області від 30.04.2003 року у справі № 1-11/03; копії ухвали Верховного Суду України від 19.10.2014 року у справі № 1-11/03.

29.09.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Головкова Є.І. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2022 року за клопотанням представника позивача приєднано до матеріалів справи копії вироку Рокитнянського районного суду Київської області від 30.04.2003 року у справі № 1-11/03; копії ухвали Верховного Суду України від 19.10.2014 року у справі № 1-11/03.

В судове засідання 29.09.2022 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Представник позивача у заяві від 29.09.2022 року просила розглядати справу за відсутності позивача його представника.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а представник позивача у заяві від 29.09.2022 року просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є власником гаража АДРЕСА_1 , загальною площею 18,9 кв. м, що підтверджується договором дарування від 22.09.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Котенко І.М. за реєстровим № АВН 055539 (а. с. 43).

Вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 30.04.2003 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 19.10.2014 року, у справі № 1-11/03 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України, призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі з конфіскацією 1/2 частини майна, яка є його власністю та позбавленням права займати посаду арбітражного керуючого терміном на 2 роки.

27.04.2004 року ВДВС Печерського районного управління юстиції винесено постанову АК № 22086 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт, у тому числі, на належний ОСОБА_1 гараж АДРЕСА_1 (а. с. 56)

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 262554047 від 22.06.2021 року щодо гаражу АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві власності, 14.05.2004 року внесено запис про обтяження № 9642 на підставі постанови АК № 22086, винесеної 27.04.2004 року ВДВС Печерського районного управління юстиції (а. с. 17).

Відповідно до листа Печерський РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 19.05.2021 року згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 19.05.2021 року виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 у відділі на виконанні не перебуває, а інформація щодо перебування у відділі на виконанні провадження у межах якого постановою від 27.04.2004 року АК 422086 накладався арешт на майно ОСОБА_1 у реєстрі не відображається. Крім того, відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5 та Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року № 1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця становить 3 роки. Передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню (а. с. 14).

Як визначено у ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як визначено у ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Наявність накладеного виконавцем у процесі виконавчого провадження арешту державного або комунального майна, крім арешту, накладеного у кримінальному провадженні, не перешкоджає продажу шляхом приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 постанови від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Положеннями ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

При цьому, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 року за № 364/3657, реєстр заборон - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, зокрема: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство Інформаційний центр Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

Підставою для внесення запису до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна № 9642 від 14.05.2004 року стала постанова АК № 22086, винесена 27.04.2004 року ВДВС Печерського районного управління юстиції. Проте Печерський РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) листом від 19.05.2021 року повідомив, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 19.05.2021 року виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 у відділі на виконанні не перебуває припинення обтяження нерухомого майна позивача.

Отже, відповідач-1 не прийняв рішення про припинення обтяження майна позивача.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки в Автоматизованій системі виконавчих проваджень станом на 19.05.2021 року виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 у Печерському РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) на виконанні не перебуває, а матеріалів виконавчого провадження, відкритого відносно ОСОБА_1 на виконання ухвали суду про витребування доказів відповідач-1 до суду не надав, що є підставою для припинення обтяження нерухомого майна позивача, оскільки наявність обтяження на належне позивачу майно порушує його право на вільне володіння, користування та розпорядження майном.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до Печерського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про скасування арешту майна є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до Першої Київської державної нотаріальної контори, суд зазначає наступне.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно абзацу 2 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03.06.2015 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами в справі даної категорії є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до Першої Київської державної нотаріальної контори задоволенню не підлягають, оскільки остання є неналежним відповідачем у справі.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією № 144К від 22.06.2021 року. Інших доказів на підтвердження понесення судових витрат сторонами не надано.

З урахуванням того, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача-1 підлягає судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Враховуюче викладене, керуючись ст. ст. 317, 328, 391 Цивільного кодексу України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274-279, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) та Першої Київської державної нотаріальної контори про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт з належного ОСОБА_1 майна - гаража АДРЕСА_1 , загальною площею 18,9 кв. м, номер запису обтяження 9642, накладеного 14.05.2004 року на підставі постанови АК № 22086, винесеної 27.04.2004 року Відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції (змінено назву на Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ).

В позові до Першої Київської державної нотаріальної контори - відмовити.

Стягнути з Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. у відшкодування судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач-1: Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), 01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 11-Б, .

Відповідач-2: Перша Київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 11, .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 10.10.2022 року.

Суддя І.В. Григоренко