Справа № 175/1893/20
Провадження № 2/175/460/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Новік Л.М.,

за участю секретаря Гонта С.О.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення майна з-під арешту, в якому просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,3000 гектарів, кадастровий номер :05:011:4044, що накладений постановою про відкриття виконавчого провадження, б/н 08.07.2009 року, Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ, ст.. державним виконавцем Григорчук П.В. Стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав га обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає/ АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» , а саме з 15 жовтня 2019 року.

Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», надалі за текстом - «Кредитор» та громадянин України ОСОБА_4 , надалі за текстом - «Позичальник» уклали договір кредиту № 07.1/105-7, громадянин України ОСОБА_5 уклали договір кредиту № 07.1/106-7 та громадянин України ОСОБА_6 уклали договір кредиту № 07.1/107-7 (надалі за текстом - Кредитні договори).

Також, між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено Іпотечний договір (копія додається) відповідно до якого, на забезпечення виконання основних зобов`язань, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: житловий будинок та земельна ділянка площею 0,3000 гектарів, кадастровий номер :05:011:4044, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неможливістю виконання умов за Кредитним договором та значної заборгованості ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , Позивач змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно.

Однак Позивачу стало відомо, що розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно на даний час неможливо, оскільки постановою про відкриття виконавчого провадження, б/н, 08.07.2009, Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ, Ст. Державний виконавець Григорчук П. В. накладено арешт на нерухоме майно Відповідача, та заборона на його відчуження.

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області ухвалою від 12 червня 2020 року відкрив загальне позовне провадження та призначив підготовче засідання.

Ухвалою суду від 04.02.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 24.05.2021 року замінено позивача по справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Альфа-банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Бабушкінське відділення державної виконавчої служби м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту - на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ».

Представник позивача ТОВ «Фінстрим» Воронков О. до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Муравський В. до початку судового засідання надав клопотання про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги.

Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, будь-яких заяв на адресу суду не надали.

Представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове зсідання не з`явився, але надали письмову пояснення до позовної заяви, в якому вважає позовні вимоги безпідставними та не обґрунтованими, позивачем не доведено що для нього виникли дійсні перешкоди (порушення) у реалізації права на звернення стягнення, та/або що відсутня реальна можливість реалізувати право іпотекодержателя відносно даного майна.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.2.2). Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк», АТ «Альфа-Банк» є правонаступником усього майна, прав і зобов`язань AT «Укрсоцбанк».

17.04.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 (Іпотекодавці) укладено Іпотечний договір №321, відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання ОСОБА_1 , Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,3000 гектарів, кадастровий номер :05:011:4044, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5-10).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна №188053386 від 08.11.2019 вбачається, що 08.07.2009, Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ, Ст. Державний виконавець Григорчук П. В. накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , та заборона на його відчуження. (а.с. 11-12).

26.03.2021 року між AT «АЛЬФА-БАНК» та TOB «Фінансова компанія «КРЕДО- АВЕРС» було укладено Договір факторингу №б/н, відповідно до якого AT «АЛЬФА-БАНК» відступило TOB «Фінансова компанія «КРЕДО-АВЕРС», а TOB «Фінансова компанія «КРЕДО-АВЕРС» набуло право вимоги заборгованості за договорами про надання відновлювальної кредитної лінії №07.1/105-7 з усіма додатковими угодами та додатками, а також за Договорами іпотеки.

26.03.2021 року між TOB «Фінансова компанія «КРЕДО-АВЕРС» та TOB «ФІНСТРИМ» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого TOB «Фінансова компанія «КРЕДО-АВЕРС» відступило TOB «ФІНСТРИМ», а TOB «ФІНСТРИМ» набуло право вимоги заборгованості за договорами про надання відновлювальної кредитної лінії №07.1/105-7 з усіма додатковими угодами та додатками, а також за Договорами іпотеки разом з додатками.

Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених ст. 12 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно зі ст. 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 % вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 1 статті 317 ЦК України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Непорушність права власності регулюється ст. 321 ЦК України та зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усі суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Також ч.1 ст. 59 «Про виконавче провадження» зазначає, що особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установ, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний висновок міститься в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна №188053386 від 08.11.2019 вбачається, що право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,3000 гектарів, кадастровий номер :05:011:4044, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ» не довів, що його права були порушені та взагалі не має права на звернення до суду з таким позовом, оскільки не є власником майна, на яке накладено арешт.

Враховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Також, задоволенню не підлягають вимоги щодо стягнення витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 76, 77, 81, 89,141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення майна з-під арешту відмовити.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду може бути подано апеляційну скаргу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Новік