Справа № 700/3521/15-ц
Провадження № 4-с/700/2/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Лисянка матеріали за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Лисянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо не зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Лисянського районного суду Черкаської області із скаргою на бездіяльність Лисянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо не зняття арешту з майна.

У скарзі зазначено, що скаржник є боржником на підставі виконавчого листа Лисянського районного суду Черкаської області №2/700/12/16 від 26.02.2016 року про стягнення з нього на користь Одеського державного університету внутрішніх справ боргу у сумі 110884,18 грн.

Стягнення боргу проводилося Лисянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

У зв`язку з реформуванням системи органів примусового виконання та органів державної виконавчої служби, зміною підпорядкування та найменування відділів державної виконавчої служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №17 від 21.01.2015 року «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції», постанови КМУ №99 від 11.02.2016 року «Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги», наказів Міністерства юстиції України №569/5 від 01.03.2016 року «Про відділи державної виконавчої служби та відділи.

11.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50763342, в межах якого ним же було накладено арешт на все майно боржника.

27.04.2017 року постановою головного державного виконавця Лисянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників встановлено, що виконавчі провадження де є боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 14.07.2022 року на примусовому виконанні не перебувають.

Листом від 04.07.2022 року №20.10-15/3685 Лисянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) його повідомлено про те, що підстави для зняття арешту, накладеного у межах виконавчого провадження №50763342, відсутні.

Крім того, у Лисянському відділі ДВС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), відсутні матеріали виконавчого провадження №50763342, згідно якого було накладено арешт на майно ОСОБА_1 , так як вони знищені.

Відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого МЮУ 12.04.2012 року №578/5, строк зберігання Журналу обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві відділу становить 3 роки та документи після закінчення строку підлягають знищенню. Відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом міністерства юстиції України 07.06.2017 року №1829/5 (зі змінами), а саме п.п.1,2 Розділу ХІ строки зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву становлять 3 роки та документи після закінчення строку зберігання знищенню.

Постанову про арешт майна боржника винесено 27.04.2017 року, тобто в день винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувану.

З урахуванням ст.39 та ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Вважає, відсутність правових підстав у Лисянського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зберігати накладений арешт на його майно в силу неможливості виконавчого органу надати документ, яким відповідний арешт було застосовано та існування арешту майна при визнанні Лисянським ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) факту завершення виконавчого провадження відносно нього порушує саму мету застосування відповідної процедури. Механізм забезпечення виконання рішення існує, проте провадження в рамках якого його було застосовано завершено, а провадження знищено за строком зберігання.

Крім того, враховуючи, що від дня повернення виконавчого листа стягувану 27.04.2017 року по 04.07.2022 рік (день отримання відповіді-відмови у знятті арешту від ДВС) минуло понад 5 років, то стягувач втратив своє право примусового стягнення боргу, оскільки пропустив строк на повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання передбачений ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки виконавче провадження щодо нього завершено, матеріали виконавчого провадження знищено, а арешт не знято, то відмова у знятті відповідного арешту порушує його права на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Крім того, накладений у межах виконавчого провадження №50763342 арешт втратив свою актуальність як засіб забезпечення реального виконання рішення, а тому підстави для продовження його існування відсутні.

Вважає, що його права та інтереси порушені, тому просить визнати неправомірною бездіяльність Лисянського відділу ДВС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в рамках виконавчого провадження ВП №50763342 щодо не зняття арешту з усього майна ОСОБА_1 . Зобов`язати Лисянський відділ ДВС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) скасувати арешт з усього майна, що належить ОСОБА_1 , який було накладено постановою про арешт майна боржника від 27.04.2017 року у виконавчому провадженні № 50763342.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі.

Представник Лисянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із відзивом на скаргу в якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог та здійснювати розгляд справи без його участі.

У відзиві вказано, що ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку щодо виконання рішення, а повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачає зняття арешту з майна, у зв`язку з чим вимоги ОСОБА_1 про зняття арешту з майна задоволенню не підлягають.

09.08.2022 року представник зацікавленої особи Одеського державного університету внутрішніх справ, звернувся до суду із поясненнями на скаргу та просив здійснювати розгляд справи без його участі, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. На переконання стягувача, ненадання боржником доказів сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження свідчить про правомірну поведінку державного виконавця, який при поверненні виконавчого листа не скасував арешту майна. ОСОБА_1 .

У відповідності до ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Встановлено, що на виконанні у Лисянському РВ ДВС, в період з 11.04.2016 рік по 27.04.2017 рік перебувало виконавче провадження №50763342 з примусового виконання виконавчого листа №2/700/12/16, виданого 26.02.2016 року Лисянським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ боргу у сумі 110884 грн.18 коп.

11.04.2016 року державним виконавцем відділу ДВС Лисянського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ЄДРВП №50763342).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Лисянського РУЮ від 27.04.2017 року накладено арешт на все майно боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, постановою державного виконавця відділу ДВС Лисянського РУЮ від 27.04.2017 року, на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», повернуто виконавчий документ стягувачу, у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна боржника. Постанова про арешт майна боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжив виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Частиною 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що за період перебування виконавчого документа на виконанні, сума виконавчого збору та витрат виконавчого провадження боржником не сплачені.

Будь-які докази виконання рішення суду ОСОБА_1 у скарзі не наведені.

Згідно зі статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року в справі № 137/1649/17 (провадження № 61-26969св18) зазначено, що «згідно зі статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження. Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу».

Таким чином, передбачені ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для зняття арешту на теперішній час відсутні.

Повернення виконавчого документа стягувачу у даній справі не є підставою для закінчення виконавчого провадження.

У своїй скарзі боржник не посилається на жодні відомості та до неї не додає жодних документів, які б свідчили про те, що існують передбачені ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», підстави для зняття державним виконавцем арешту на майно.

ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку щодо виконання рішення, а повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає зняття арешту з майна.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст.12, ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищевикладене, вимоги скаржника про визнання дій Лисянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), які полягають у не знятті арешту на майно та зобов`язання скасувати постанову про арешт майна не є обгрунтованими, оскільки орган виконавчої служби діяв у відповідності до вимог Закону, а тому, підстави для задоволення скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 261, 353, 354, 447-451 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Лисянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо не зняття арешту з майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.В.Бесараб