Справа № 535/299/21
Провадження № 2/535/4/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Шолудько А.В., за участі: секретаря судового засідання Мальцевої С.М., представника третьої особи та відповідача ОСОБА_1 - адвоката Литвишко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднану цивільну справу №535/299/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_1 , та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

16.03.2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована ОСОБА_3 , але фактично не проживає з 2017 року, даний факт підтверджується актом обстеження домогосподарства. Оскільки відповідач у житловому будинку не проживає з травня 2017 року, добровільно обравши собі інше постійне місце проживання, перешкод в користуванні житловим будинком їй ніхто не чинив та не чинить, але реєстрація відповідача в домоволодінні, обмежує її права щодо користування та розпорядження власністю, також створює перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються залежно від зареєстрованих за даною адресою осіб, та створює перешкоди для отримання житлових соціальних пільг. Тривала відсутність відповідача свідчить про те, що вона має інше місце проживання, не буде свідчити про втрату ним житла взагалі і в свою чергу буде захищати її права як власника приміщення. Позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням (том 1 а.с.3-6).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 16.03.2021 року справа №535/299/21 передана головуючому судді Цвітайлу П.В. (том 1 а.с. 14).

Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області Цвітайла П.В. від 17.03.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження (том 1 а.с. 16).

Відповідач ОСОБА_3 25.03.2021 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовна заява ОСОБА_2 є необґрунтованою, мотивуючи наступним, з 24.01.1987 року вона разом з донькою, чоловіком ОСОБА_1 , його матір`ю ОСОБА_2 проживала в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 . 03.03.2021 року ОСОБА_1 подав позовну заяву про розірвання шлюбу, після подачі позовної заяви ОСОБА_1 фактично не впускає її до житлового будинку, крім цього змінив замки в будинку, господарських спорудах, чим позбавив її доступу до домогосподарства, що підтверджується актом про встановлення факту недопуску до домоволодіння від 15.03.2021 року. Чотири роки тому, за згодою її чоловіка, вона почала їздити на роботу до Києва, часто приїжджати немала можливості, але повернувшись додому 12.03.2021 року, попасти в будинок не змогла, незважаючи на те, що там залишилися її особисті речі, також 13.03.2021 року ОСОБА_1 не впустив її додому, у зв`язку з чим зверталася до працівників поліції. Відповідач зазначає, що іншого житла у даний час не має, проживати їй ніде, знаходиться в скрутному положенні та вимушена ночувати у сестри та доньки. На її думку, позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження її відсутності у житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, неприязні стосунки з ОСОБА_1 та створення останнім перешкод у користуванні домогосподарством позбавило її можливості вільно та безперешкодно користуватися житловим приміщенням (том 1 а.с. 26-30).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 пояснення щодо позову ОСОБА_2 до суду не подавав.

16.03.2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 24.01.1987 року вона разом з донькою, чоловіком ОСОБА_1 , його матір`ю ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 . Після подання позовної заяви про розірвання шлюбу ОСОБА_1 фактично не впускає її до житлового будинку, крім цього змінив замки в будинку, господарських спорудах, чим позбавив її доступу до домогосподарства. Чотири роки тому, за згодою її чоловіка, вона почала їздити на роботу до Києва, часто приїжджати додому не мала можливості, але повернувшись додому 12.03.2021 року, потрапити до будинку не змогла, незважаючи на те, що там залишилися її особисті речі. Відповідач не визнає її права проживання в будинку, та вважає, що лише він та його мати мають право проживати. Відповідач ОСОБА_1 не тільки категорично відмовляється встановити порядок користування домогосподарством мирним шляхом, але не надає їй право повноцінно користуватися її ж житлом. Іншого житла вона не має. Зверталася в поліцію щодо протиправної поведінки відповідача ОСОБА_1 та перешкоджанні в доступі до житла (том 1 а.с. 64-67).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 16.03.2021 року справа №535/304/21 передана головуючому судді Цвітайлу П.В. (том 1 а.с. 78).

Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області Цвітайла П.В. від 17.03.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження (том 1 а.с. 81).

Відзив на позов ОСОБА_3 відповідачі до суду не подавали.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 06.07.2021 року цивільну справу №535/299/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 та цивільну справу №535/304/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, об`єднано в одне провадження, присвоївши об`єднаній цивільній справі №535/299/21 (том 1 а.с. 61-62).

Розпорядженням керівника апарату Котелевського районного суду Полтавської області «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» від 29.09.2021 року №57, у зв`язку з тим, що суддю ОСОБА_4 , у провадженні якого перебувала вказана цивільна справа, відраховано зі штату Котелевського районного суду Полтавської області 23.09.2021 року у зв`язку з відставкою, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №535/299/21 (том 1 а.с. 163-164).

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 29.09.2021 року на розгляд судді Шолудько А.В. надійшла цивільна справа №535/299/21, провадження №2/535/146/21 (том 1 а.с. 165).

Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 06.10.2021 року об`єднана цивільна справа №535/299/21 була прийнята до провадження судді Шолудько А.В. у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі (том 1 а.с. 167, 168).

01.12.2021 року ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області закрито підготовче провадження по об`єднаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (том 1 а.с. 198, 199).

Учасники справи про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (том 2 а.с. 126-131).

ОСОБА_2 04.11.2021 року подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підтримує у повному обсязі. Позовні вимоги ОСОБА_3 не визнає у повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю (том 2 а.с.181).

Представник ОСОБА_2 - адвокат Скляренко Д.С., який діє на підставі довіреності від 08.02.2022 року (том 2 а.с.120, 132), про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не подавав.

ОСОБА_3 та її представник - адвокат Рой Наталія Олександрівна, яка діє на підставі ордера ПТ №008879 на надання правової допомоги від 06.07.2021 року (том 1 а.с.119), про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не подавали. Представник ОСОБА_5 05.12.2022 року подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі (том 2 а.с.133).

ОСОБА_3 та її представник - адвокат Рой Н.О., під час судового розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не визнали у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та підтримали в повному обсязі заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, посилаючись на обставини й підстави, викладені у позовній заяві.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_3 також зазначила, що вона у період перебування у шлюбі з ОСОБА_1 проживала у домоволодінні його матері ОСОБА_2 , приймала участь в облаштуванні садиби, проведенні ремонтних робіт у житловому будинку та господарських приміщеннях, добудові підсобних приміщень, в тому числі й у садибі бабусі ОСОБА_1 , а тому вона вважає, що теж має право на житло за спірною адресою.

Крім того, ОСОБА_3 пояснила, що вона не мала спільного сімейного бюджету з ОСОБА_2 , не вела з нею спільного господарства, ОСОБА_2 жила в окремому будинку в цьому ж домоволодінні за спірною адресою, мала окремі абонентські номери на отримання комунальних послуг, та окремо від ОСОБА_1 користувалася пільгами з їх оплати, та сплачувала їх самостійно зі своєї пенсії. Пільгами за вказаною адресою користуються як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 . Право власності на житло за спірною адресою зареєстровано за ОСОБА_2 , з якою вона не укладала договору найму житла чи будь-яких угод щодо поліпшення житла (ремонт, перепланування та добудову тощо).

ОСОБА_3 зазначила, що вона працювала у дитячому садку в смт Котельва Полтавської області до літа 2016 року. На роботу до Києва поїхала навесні 2017 року, і постійно там проживає до цього часу. Спочатку у Києві працювала по два тижні, а на наступні два тижні їздила додому.

До того як поїхала до м. Київ на роботу вона проводила оплату комунальних послуг, що надавалися до будинку по АДРЕСА_1 , зазначаючи платником ОСОБА_1 . Коли поїхала до Києва - комунальні послуги оплачувала її сім`я, коли особисто припинила проводити оплату наданих комунальних послуг за спірною адресою вона не пам`ятає. Зазначила, що (на час надання пояснень по справі - 19.01.2022) майже рік не проживає у спірному будинку, свої особисті речі не забрала, оскільки не має доступу до нього.

З ОСОБА_2 не спілкувалася з січня 2020 року. На святкуванні 55-річчя чоловіка ОСОБА_1 у 2020 році не була, оскільки її не було у смт Котельва.

Крім того, ОСОБА_3 зазначила, що у після розірвання шлюбу вона постійно проживає за місцем роботи у м. Київ та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Спільне господарство з відповідачем ОСОБА_1 не веде після того як поїхала до м. Київ (з весни 2017 року). Те, що її раптово не впустили в житло за спірною адресою 12.03.2021 року, для неї було неочікуваним, до цього у неї з ОСОБА_1 були нормальні відносини, сварок не було. Їй не відомо чому ОСОБА_1 привів додому іншу жінку, яка теж перешкоджала їй користуватися житлом. До подій 12.03.2021 востаннє вона спілкувалася з чоловіком у грудні 2020 року, а перед цим приїжджала додому восени. Одночасно ОСОБА_3 повідомила, що приїжджала додому влітку 2020 року та, не влаштовуючи сварки, попрохала ОСОБА_1 придбати для неї окреме інше житло. У березні 2021 року, після того, як він подав позов до суду про розірвання шлюбу, вона теж просила придбати їй житло, на що ОСОБА_1 погодився, і повідомив їй, щоб вона вибирала житло. Однак, на її пропозицію придбати окреме домогосподарство він не погодився. Нею у 2017 році була видана довіреність на представництво її інтересів дочкою ОСОБА_6 .

Одночасно ОСОБА_3 повідомила, що коли вона прийшла 12.03.2021 додому за спірною адресою, ОСОБА_1 повідомив їй, що він її речі вивіз та купив їй квартиру, але не повідомив де, та ображав її, у зв`язку з цим вона викликала працівників поліції. 13.03.2021 року знову зверталася до поліції. З відповідачем ОСОБА_1 не спілкується з січня 2021 року. Вважає, що фактично шлюбні відносини з ОСОБА_1 були припинені 12.03.2021 року. До подання ОСОБА_1 03.03.2021 позову до суду про розірвання шлюбу не було будь-яких питань щодо того, що вона втратила право користування житлом за спірною адресою.

Крім того, представник ОСОБА_3 - адвокат Рой Н.О. зазначила, що позивачем ОСОБА_2 не надано доказів неповажності причин відсутності ОСОБА_3 за адресою реєстрації протягом року. ОСОБА_3 немає доступу до свого будинку через неприязні відносини з ОСОБА_1 , який після подання позову про розірвання шлюбу змінив замки в будинку і господарських спорудах.

ОСОБА_1 про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не подавав.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Литвишко Інна Василівна, яка діє на підставі ордера ПТ №180423 на надання правової допомоги від 06.07.2021 року (том 1 а.с. 121), під час судового розгляду проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням заперечень не надала, та зазначила, що ??як встановлено у судових засіданнях, ОСОБА_3 добровільно зібрала свої речі та виїхала проживати й працювати до м. Києва більш як за три роки до подання позову про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що підтверджується актом обстеження домоволодіння ОСОБА_2 від 01.03.2021 року, показаннями свідка ОСОБА_7 , які не були спростовані у судовому засіданні, а показання свідка ОСОБА_8 підтверджують відсутність ОСОБА_3 у місці її проживання за спірною адресою близько трьох-чотирьох років, оскільки у ОСОБА_1 з`явилися інша жінка, в решті показання свідка, яка є рідною сестрою ОСОБА_3 , є суперечливими, як і показання свідка ОСОБА_9 . Жодних інших доказів з приводу того, що ОСОБА_3 не проживала у спірному домоволодінні менше року до дня подання позову про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, надано не було.

При цьому власник спірного домоволодіння ОСОБА_2 категорично не бажає вселення її колишньої невістки ОСОБА_3 до її житлового будинку. Фактично разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вже кілька років проживає співмешканка її сина ОСОБА_1 . Зважаючи на такі обставини, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 повністю доведені і підлягають задоволенню. Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, з підстав недоведеності та відсутності порушеного права, оскільки ОСОБА_3 добровільно залишила місце своєї реєстрації на кілька років, не вносячи оплати комунальних платежів, не піклуючись про господарство. Лише після подання ОСОБА_1 позову про розірвання шлюбу, приїхала додому до ОСОБА_2 та викликала поліцію. Під час судового розгляду не було встановлено що ОСОБА_2 вчиняла будь-які дії для перешкоди у користуванні ОСОБА_3 житлом за спірною адресою.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно задовольнити повністю, та у задоволенні позову ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням і вселення до житлового приміщення необхідно відмовити повністю, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

ОСОБА_2 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 04.11.1994 року, що зареєстроване в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №3741 в реєстровій книзі №18 (том 1 а.с. 10).

На підставі довідки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області №827 від 01.03.2021 року, згідно з рішенням четвертої сесії Котелевської селищної ради ХХІІІ скликання від 02.12.1998 року «Про впорядкування адресного господарства» та згідно з рішенням восьмої позачергової сесії VІІ скликання Котелевської селищної ради від 17.02.2016 року Про перейменування вулиць та провулків відповідно до Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону їхньої символіки» змінено адресу домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_3 ) (том 1 а.с. 12).

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області №767 від 24.02.2021 року, в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с. 13).

Відповідно до виписки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області №02-43/219 від 15.03.2021 року, домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_3 ) належить ОСОБА_2 . У даному господарстві зареєстроване місце проживання: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невістка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , онука - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інформація надана згідно з даними погосподарського обліку Котелевської селищної ради за період з 1991 по 1995 роки (том 1 а.с. 73).

Згідно з рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 23.04.2021 року, шлюб, зареєстрований 24.01.1987 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області за актовим записом №3, між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , розірвано. Рішення набрало законної сили 23.06.2021 року (том 1 а.с. 32, 143, 144). Постановою Полтавського апеляційного суду від 23.06.2021 року рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 23.04.2021 року залишено без змін (том 1 а.с. 145, 146).

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з частинами 4, 5 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

На обґрунтування заявлених вимог позивач ОСОБА_2 посилається на статті 71, 72 ЖК УРСР та на статті 317, 319, 405 Цивільного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини. Ураховуючи, що ОСОБА_2 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі №369/13285/18.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частина 2 статті 405 Цивільного кодексу України передбачає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житла.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України строки без поважних причин.

Стаття 156 ЖК УРСР передбачає, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 64 ЖК УРСР, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до пунктів 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК УРСР», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).

Згідно з актом обстеження домогосподарства ОСОБА_2 , проведеного 01.03.2021 року депутатом Котелевської селищної ради Полтавської області Шевченко Валентиною Іванівною та сусідів: ОСОБА_12 , мешканкою АДРЕСА_5 , ОСОБА_13 , мешканкою АДРЕСА_6 , зазначено, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 . ОСОБА_3 за даною адресою не проживає з 2017 року (том 1 а.с. 11).

Згідно з актом про встановлення факту недопуску до домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , складеного 15.03.2021 року депутатом Котелевської селищної ради Шевченко Валентиною Іванівною та сусідами ОСОБА_9 , мешканкою АДРЕСА_7 , та ОСОБА_14 , мешканкою АДРЕСА_8 , на основі свідчення вказаних сусідів, що 12 та 13 березня був факт недопуску ОСОБА_3 до домогосподарства по АДРЕСА_1 , в якому вона зареєстрована з 24.01.1987 року, але в силу своїх обставин змушена тимчасово бути у від`їзді (на заробітках). ОСОБА_1 взагалі обмежив доступ до домогосподарства, а іншого житла ОСОБА_3 не має (том 1 а.с. 77).

Однак, допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_14 , пояснила, що проживає по сусідству зі сторонами у справі за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 проживала у спірному будинку із 1987 року. Поїхала на роботу до м. Київ, оскільки її чоловік ОСОБА_1 припинив надавати їй кошти. Інколи ОСОБА_3 приїжджала додому в смт Котельва, у кого зупинялася свідку невідомо. Один раз вона бачила сварку між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , але коли це було свідок не пам`ятає.

Допитана під час судового розгляду й свідок ОСОБА_9 , пояснила, що проживає по сусідству зі сторонами у справі за адресою: АДРЕСА_9 . ОСОБА_3 проживала у спірному будинку із 1987 року. Поїхала на роботу до м. Київ, оскільки не мала коштів на своє утримання близько чотирьох років тому. Крім того, свідок пояснила, що їй відомо, що два останніх роки ОСОБА_3 проживає в м. Київ, тобто, можливо, з 2020 року. У березні чи на новий рік у 2020 році з ОСОБА_1 почала співмешкати ОСОБА_15 .

Крім того, відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку №471 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, зареєстрована заява ОСОБА_3 , такого змісту: 12.03.2021 року о 16:54 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12.03.2021 року о 16.54 год. за адресою АДРЕСА_1 , 12.03.2021 року на даний час чоловік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиняє домашнє насильство, неадекватно себе поводить (том 1 а.с.71).

Згідно з талоном-повідомленням єдиного обліку №473 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, зареєстрована заява ОСОБА_8 , такого змісту: 12.03.2021 року о 18:16 год. надійшла заява до РУ про те, що 12.03.2021 року о 16.50 год. до чергової частини СПД №1 ВП №4 із письмовою заявою звернулася ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_10 , про те що ОСОБА_1 , 1965 року народження, житель АДРЕСА_1 , близько 16.50 год. 12.03.2021 року ображав її та лаяв нецензурною лайкою (том 1 а.с. 72).

Тобто, підставами для подання повідомлень до поліції 12.03.2021 року стали висловлені ОСОБА_1 образи та лайка у бік ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , й відсутнє повідомлення про недопуск ОСОБА_3 до її місця проживання за спірною адресою.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_3 , та їй відомо, що ОСОБА_3 після одруження з ОСОБА_1 почала проживати за спірною адресою. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мали спільний бюджет, але коли ОСОБА_1 почав підтримувати відносини з іншою жінкою та припинив надавати кошти ОСОБА_3 на її утримання, ОСОБА_3 була змушена виїхати років три тому в м. Київ на роботу. Але вона приїжджала регулярно додому в смт Котельва й зупинялася у дочки ОСОБА_6 . Свідку відомо, що ОСОБА_3 не впускають додому за спірною адресою. Після 08.03.2021 року (можливо 12.03.2021) ОСОБА_3 зателефонувала їй і попрохала разом з нею піти забрати речі з будинку за спірною адресою, але чи забрала ОСОБА_3 свої речі свідку нічого не відомо. Іншого житла ОСОБА_3 не має.

Тобто, згідно з поясненнями свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_3 12.03.2021 року мала намір лише забрати свої особисті речі, а не намір залишитися у спірному будинку для проживання у ньому.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_15 , пояснила, що сім`ю ОСОБА_2 знає з дитинства, оскільки проживала поряд з ними по сусідству. З 2005 року вона підтримувала близькі відносини з ОСОБА_1 , який на той час був у шлюбі з ОСОБА_3 . Через складні відносини з ОСОБА_1 у 2016 році ОСОБА_3 не запросила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на своє день народження (06 листопада), а взимку 2016 року ОСОБА_3 вивезла з будинку свої речі, залишила лише вбудовані меблі, про що ОСОБА_1 дізнався коли приїхав додому разом з нею (свідком) на різдвяні свята у 2017 році. ОСОБА_3 не намагалася повернутися додому за спірною адресою, інтересу до житла не проявляла та не спілкувалася з чоловіком. Крім того, ОСОБА_7 пояснила, що, оскільки ОСОБА_3 вже не проживала за спірною адресою, вона (свідок) приїжджала на вихідні до ОСОБА_1 за місцем його проживання за спірною адресою починаючи з 2018 року, постійно ж співмешкає з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з травня 2020 року. ОСОБА_3 разом із своєю сестрою у 2020 році влаштувала сварку, вимагаючи у ОСОБА_1 , щоб він придбав їй квартиру. У лютому 2021 року вночі ОСОБА_1 зателефонувала дочка і влаштувала сварку, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вирішив подати позов до суду про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 . Після цього 12.03.2021 року ОСОБА_3 разом з сестрою ОСОБА_8 приїхали до їх місця проживання за спірною адресою та влаштували сварку й викликали працівників поліції. Аналогічну сварку ОСОБА_3 влаштувала 13.03.2021 року, коли приїхала за спірною адресою вже з дочкою ОСОБА_6 .

Зі змісту рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 23.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не проживають разом більше п`яти років, шлюбні відносини фактично припинені в квітні 2016 року. Встановлені судом обставини не заперечувалися відповідачем ОСОБА_3 (том 1 а.с. 143).

З наведених обставин справи вбачається, що сторони у справі перебували у родинних відносинах, сторонами у справі визнається, що ОСОБА_3 була вселена в спірне житло зі згоди ОСОБА_2 без визначення конкретних умов. ОСОБА_3 визнається, що вона не вела спільне господарство з ОСОБА_2 , мала разом з ОСОБА_1 окремі від ОСОБА_2 абонентські рахунки з надання комунальних послуг, також те, що вона припинила вести спільне господарство з ОСОБА_1 й сплачувати витрати по наданих комунальних послугах у господарстві за спірною адресою з 2017 року. Крім того, у справі встановлено, що через напружені відносини з ОСОБА_1 та відсутність спільного бюджету з ним, ОСОБА_3 припинила подружні відносини з ОСОБА_1 , змінила місце роботи і проживання, й постійно проживала за іншою адресою, що вказує про свідому поведінку ОСОБА_3 , яка свідчить про втрату нею інтересу до спірного житла, в якому вона не проживала без поважних причин понад один рік до дня звернення ОСОБА_2 з позовом до суду про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, й будь-яких належних і допустимих доказів, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перешкоджали ОСОБА_3 користуватися житлом за спірною адресою, у ході розгляду справи не встановлено.

Враховуючи вище викладене, беручи до уваги, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин непроживання ОСОБА_3 у спірному житлові понад один рік, а будь-які домовленості між сторонами з приводу проживання у вищевказаному будинку відсутні, та з огляду на права ОСОБА_2 , як власника житла, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, та про недоведеність належними і допустимими доказами позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, у зв`язку з чим у задоволенні позову ОСОБА_3 , яка була відсутньою у спірному житлі понад встановлений законом строк без поважних причин, слід відмовити у повному обсязі.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 необхідно стягти судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн (том 1 а.с. 1, 2), судові витрати ОСОБА_3 не відшкодовуються (том 1 а.с.63). ОСОБА_1 про судові витрати у справі не заявлено.

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 82, 89, 264 ЦПК України, ст. ст. 15, 317, 391, 405 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком з господарськими спорудами у домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 та вселення до житла, - відмовити повністю.

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12.12.2022 року.

Суддя