Номер провадження: 22-ц/813/2839/22
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М.В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Комлевої О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2021 року по цивільній справі за позовом представника ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, завдану ДТП у розмірі 9761 грн., інфляцію у розмірі 136,65 грн., 3% річних у розмірі 193,62 грн., пеню у розмірі 1112,38 грн., а всього - 10091,27 грн. Також позивачка просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 10000грн. та судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2021 року позов - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (м.Київ, пр-т Перемоги, буд. 65, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 9 761 (дев`ять тисяч сімсот шістдесят одну) гривню 00 копійок.

В задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та пені - відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (м.Київ, пр-т Перемоги, буд. 65, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 2313 (дві тисячі триста тринадцять) гривень 28 копійок, в т.ч.:

- судовий збір в сумі 813 грн. 28 коп.;

- витрати на професійну правничу допомогу - 1500 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2021 року частково, а саме в частині відмови у стягненні 3% річних, інфляційних втрат, пені та зменшення суми витрат на правову допомогу та винести в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки інфляцію у розмірі 136,65 грн., 3% річних у розмірі 193,62 грн., пеню у розмірі 1112,38 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000грн., судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки заочне рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2021 року оскаржується представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 лише в частині відмови у стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат, пені та зменшення суми витрат на правову допомогу, тому в іншій його частині у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України та роз`яснень п.15 Постанови Пленуму ВСУ №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» колегією суддів не перевіряється.

Оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції, в частині його оскарження, вищезазначеним вимогам закону не в повній мірі відповідає, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 02.10.2019 року о 08 год. 40 хв. у м. Одесі по вулиці Тракторній, №1, відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Skoda Fabia державний номер НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_3 , , що на праві власності належить ОСОБА_1 та автомобілем Меrcedes реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 .

Дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення ОСОБА_4 п. 10.1 Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 25.10.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. (а.с.10)

Поставною Малиновського районного суду м.Одеси від 25.11.2019 р. провадження у справі відносно ОСОБА_3 про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. (а.с.8-9).

У мотивувальній частині постанови від 25.11.2019 року по справі № 521/17405/19 зазначено, що допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив обставини, які свідчать про те, що він дійсно без показника повороту, раптово змінив напрямок руху праворуч. (а.с.8)

18 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до Голови правління АТ «СГ «ТАС» про страхове відшкодування, відповідно до якого вона погодилась з розміром страхового відшкодування - 9761,00 грн. (а.с.11)

Згідно листа ПАТ «СГ «ТАС» від 10.01.2020 року № 225 у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 у страховому відшкодуванні було відмовлено, у зв`язку з тим, що у Постанові Малиновськго районного суду м.Одеси зазначено, що в діях водія ОСОБА_4 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим у відповідача відсутні правові підстави для визнання даної ДТП страховою подією та виплати страхового відшкодування. (а.с.12-13)

23.03.2020 року ОСОБА_3 звернувся до УПП в Одеській області із листом в якому зазначив, що у зв`язку з тим, що не було вирішено питання щодо відповідальності особи - ОСОБА_4 за скоєне ДТП 02.10.2019 року за ст. 124 КУпАП, просить матеріали справи про адміністративне правопорушення направити у відділ дізнання та розшуку для встановленні істини по справі. (а.с.14)

Згідно Листа від 06.04.2020 року № М-1013/70/13/05/02-20 Департаментом патрульної поліції управління патрульної поліції в Одеській області, було повідомлено, що ОСОБА_4 вже було визнано винним у скоєнні ДТП, тому, повторно розглянути питання про притягнення його до адміністративної відповідальності вони не можуть. (а.с.15)

14.05.2020 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с.16)

Згідно Листа від 28.05.2020 року №01647/0120 Відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування Позивачу, посилаючись на те, у постанові Малиновського районного суду м. Одеси від 25.10.2019 року зазначено, що в діях водія ОСОБА_4 відсутній склад правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на час скоєння ДТП була застрахована у ПАТ «Страхова Група «ТАС», відповідно до Полісу № АМ 7248884 від 26.12.2018 року. (а.с.12).

Ухвалюючи оскаржуване заочне рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що оскільки з вини ОСОБА_4 позивачеві завдано матеріальної шкоди на загальну суму 9761,00 грн., однак цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована ПАТ «Страхова група «ТАС», тому зі страхової компанії на користь позивача підлягає стягненню вартість завданого матеріального збитку у розмірі 9761,00 грн.

Рішення суду в цій частині не оскаржується, а відтак в апеляційному порядку не перевіряється.

Відмовляючи у стягненні інфляційних втрат, пені та 3 % річних, районний суд виходив з того, що оскільки страховиком було прийнято рішення про відмову у страховій виплаті, тому обов`язок щодо виплати страхового відшкодування виникає з моменту скасування такого рішення страховиком та прийняття рішення про здійснення виплати страхового відшкодування або у разі обрання особою судового порядку захисту порушених прав - з дня набрання законної сили рішенням суду про стягнення суми страхового відшкодування, а правових підстав для задоволення позову в частині стягнення інфляційних втрат, пені та 3 % річних суд не вбачав.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення вказаних норм закону застосовуються у разі прийняти страховиком рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та прострочення встановленого законом строку його виплати.

У разі прийняття страховиком рішення про відмову у страховій виплаті, обов`язок щодо виплати страхового відшкодування виникає з моменту скасування такого рішення страховиком та прийняття рішення про здійснення виплати страхового відшкодування або у разі обрання особою судового порядку захисту порушених прав - з дня набрання законної сили рішенням суду про стягнення суми страхового відшкодування.

Отже законодавством передбачене нарахування пені за відповідне прострочення відповідача у разі його наявності.

Судовим розглядом справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Листами ПАТ «СГ «ТАС» від 10.01.2020 року № 225 та від 28.05.2020 року №01647/0120 Відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування Позивачу.

Тобто, необхідність виплати страхового відшкодування у розмірі 9761,00 грн. встановлено оскаржуваним заочним рішенням суду.

Отже, у даній ситуації відсутнє прострочення виконання грошового зобов`язання, обов`язок якого виникає лише на підставі вказаного оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, безпідставним є доводи апеляційної скарги про те, що оскільки відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі заяви від 10.01.2020 року, а тому саме з цієї дати відповідач порушив зобов`язання з виплати страхового відшкодування.

Таким чином, висновок районного суду про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення інфляційних втрат, пені та 3 % річних є повністю обґрунтованим та вірним.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду в цій частині апеляційна скарга не містить.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо витрат на правову допомогу є частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Апеляційним розглядом справи встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу, позивачем до суду надано:

-Договір про надання правової допомоги №29/07/20 від 29.07.2020 року (а.с. 20, 20 зворот);

-Ордер (а.с. 21);

-Копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 22);

-Розрахунок суми гонорару за надання правову допомогу (а.с. 54);

-Квитанції до прибуткового касового ордеру №12/03/21 на суму 10000 грн. (а.с. 53).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріалами справи встановлено, що із заявою про зменшення вищезазначених судових витрат відповідач до суду не звертався.

В постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, Верховний Суд зазначив, що право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягає розподілу між сторонами, можливе лише за клопотанням іншої сторони.

Таким чином, зважаючи на наявні у матеріалах справи докази щодо обсягу наданих послуг на професійну правничу допомогу адвокатом Гарєєвим Є.Ш. та їх вартості, відсутність заяви відповідача про зменшення розміру відшкодування судових витрат, колегія суддів вважає, що висновок суду про часткове зменшення розміру судових витрат з ініціативи суду, є безпідставним.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись принципом пропорційності, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що оскільки розмір витрат на професійну правничу допомогу погоджений сторонами у фіксованому розмірі, документально підтверджений і клопотань про зменшення таких витрат від відповідачів не надходило, колегія суддів вважає, наявні підстави для стягнення професійної правничої допомоги.

Однак, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, тому з врахуванням принципу пропорційності, закріпленого у п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з ПрАТ «СГ ТАС» на користь позивачки ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні з позовом до суду першої інстанції, позивачка сплатила 840,80 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією про сплату №43130 від 25.09.2020 року (а.с. 7).

Ціна позову становила 10091,27 грн.

Оскаржуваним заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2021 рокупозов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме в розмірі 9761,00 грн., що складає 96,72% (9761,00х 100 /10091,27).

В силу ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягали стягненню витрати на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в розмірі 9672, 00 грн. (10000,00 грн. х 96,72%).

Відповідно до п.2 ч.1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення в частині розміру стягнутих судових витрат за надання професійної правничої допомоги слід змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9672,00 грн.

В іншій частині заочне рішення, в частині його оскарження слід залишити без змін.

Дана справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2021 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу - змінити, стягнувши з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (м.Київ, пр-т Перемоги, буд. 65, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9672 (дев`ять тисяч шістсот сімдесят дві) гривні, 00 копійок.

В решті заочне рішення суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 27.06.2022 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

Л.А. Гірняк