РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/2354/21

Провадження № 2/293/182/2022

28 листопада 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,

представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про скасування наказу та рішення про державну реєстрацію права власності,-

В С Т А Н О В И В:

І . СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

22.11.2021 позивачі звернулись до суду із позовом до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області за змістом якого, уточнивши свої позовні вимоги, просять:

- скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 28.09.2018 за № 6-3884/14-18-СГ в частині передачі у комунальну власність Вільської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Вільської сільської ради земельної ділянки державної власності площею 104,0024 га., з кадастровим номером :01:000:0192;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності Вільської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Вільської сільської ради №29804259 від 04.01.2021 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0192.

Позов обґрунтовується тим, що 11.03.2001 позивачі отримали у постійне користування земельні ділянки площею по 24.4 га. кожен для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташовані на території Вільської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Право постійного користування підтверджується Державними актами серії ЖТ №-11-03 №000041, серії ЖТ-11-03 № 000042, серії ЖТ-11-03 № 000043 та серії ЖТ-11-03 № 000044 виданими позивачам на підставі розпорядження Черняхівської районної державної адміністрації від 27 лютого 2001 року за №33 та зареєстровані в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №№ 41,42,43,44. З моменту отримання державних актів позивачі користувалися земельними ділянками, обробляли їх та вирощували різні сільськогосподарські культури.

27.08.2020 позивачам стало відомо, що 02.07.2018 на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сформована земельна ділянка загальною площею 104,0024 га. з кадастровим номером :01:000:0192 та 04.01.2019 передана до комунальної власності Вільської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Вільської сільської ради.

Позивачі зазначають, що виданим Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області наказом про передачу у комунальну власність Вільської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Вільської сільської ради земельної ділянки площею 104,0024 га., з кадастровим номером :01:000:0192 припиняється їх право постійного користування землями, які були надані їм у постійне безстрокове користування, а тому вважали його незаконним та таким, що суперечить вимогам статті 141 Земельного кодексу України.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 26.11.2021 позовна заява залишена без руху з наданням строку на усунення виявлених недоліків.

03.12.2021 представник позивачів подав заяву на виконання ухвали суду та доплатив судовий збір на загальну суму 5448,00грн.

06.12.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі №293/2354/21, справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні з викликом сторін, підготовче засідання призначено на 29.12.2021.

Ухвалою суду від 29.12.2021, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, постановлено відкласти підготовче засідання на 26.01.2022.

05.01.2022 на адресу суду надійшов відзив на позов, поданий Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області.

26.01.2022 ухвалою суду замінено неналежного відповідача Вільську сільську раду Житомирського району Житомирської області на належного Оліївську сільську раду Житомирського району Житомирської області, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 21.02.2022.

21.02.2022 ухвалою суду постановлено підготовче засідання відкласти на 03.03.2022.

03.03.2022 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України, постановлено підготовче засідання відкласти на 29.03.2022.

29.03.2022 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України, постановлено підготовче засідання відкласти на 04.05.2022.

04.05.2022 ухвалою суду підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 02.06.2022.

02.06.2022 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України, постановлено судове засідання відкласти на 13.07.2022.

13.07.2022 судове засідання у справі не відбулось з тих підстав, що головуючий суддя перебував в нарадчій кімнаті. Судове засідання відкладено на 29.08.2022.

29.08.2022 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України, судове засідання відкладено за клопотанням представника позивачів на 15.09.2022.

15.09.2022 судове засідання у справі не відбулось у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому судовому провадженні. Розгляд справи відкладено на 11.10.2022.

11.10.2022 судове засідання у справі не відбулось та відкладено на 07.11.2022.

07.11.2022 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України, судове засідання відкладено на 16.11.2022.

16.11.2022 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України, судове засідання відкладено на 28.11.2022.

28.11.2022 в судовому засіданні представник позивачів адвокат Соломонюк С.А. позов підтримав з підстав викладених в позові, просив його задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення повісток засобами поштового, електронного зв`язку (а.с.206, 207, 208, 209), клопотань про відкладення судового засідання чи інших не подали. Представник відповідача Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області відзив на позов не подав.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні 28.11.2022 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд оголосив вступну та резолютивну частину рішення.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ.

Встановлено, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ЖТ-11-03 № 000041 позивачу ОСОБА_2 належить на праві постійного користування земельна ділянка площею 24,4га. для ведення селянського (фермерського) господарства, розташована на території Вільської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.14).

Відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії ЖТ-11-03 № 000042 позивачу ОСОБА_5 належить на праві постійного користування земельна ділянка площею 24,4 га. для ведення селянського (фермерського) господарства, розташована на території Вільської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.15).

Відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії ЖТ-11-03 №000043 позивачу ОСОБА_3 належить на праві постійного користування земельна ділянка площею 24,4 га. для ведення селянського (фермерського) господарства, розташована на території Вільської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с. 16).

Відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії ЖТ-11-03 №000044 позивачу ОСОБА_5 належить на праві постійного користування земельна ділянка площею 24,4 га., для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташована на території Вільської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.17).

Вказані Державні акти видані позивачам на підставі розпорядження Черняхівської районної державної адміністрації від 27 лютого 2001 року за №33 та зареєстровані в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №№ 41,42,43,44.

ОСОБА_3 є головою фермерського господарства «Континент-Агро», за яким обліковується земельна ділянка площею 24,4га., згідно Державного акту на право постійного користування землею серії ЖТ-ІІ-03 № 000043, що підтверджується довідкою відділу Держкомзему у Черняхівському районі (а.с.8).

На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, 02.07.2018 року сформована земельна ділянка загальною площею 104,0024га. з кадастровим номером :01:000:0192 та зареєстрована в Державному земельному кадастрі Відділом у Черняхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 27.08.2020 за № Т-691/0-812/6-20 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованого 18.11.2021 (а.с.4-5,6).

28.09.2018 Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області видано наказ №6-3884/14-18-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», відповідно до якого Вільській сільській раді Черняхівського району Житомирської області передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1918,6355га, що розташовані за межами населених пунктів на території Вільської об`єднаної територіальної громади Черняхівського району Житомирської області (а.с.61).

28.09.2018 між ГУ Держгеокадастру у Житомирській області та Вільською сільською радою Черняхівського району Житомирської області на підставі наказу від 28.09.2018року №6-3884/14-18-СГ складено акт приймання-передачі земельних ділянок із державної у комунальну власність, згідно з яким ГУ Держегеокадастру у Житомирській області передало із державної власності, а Вільська сільська рада Черняхівського району Житомирської області прийняла у комунальну власність земельні ділянки на території Вільської сільської об`єднаної територіальної громади згідно з додатком, відповідно до якого до комунальної власності Вільської сільської ради перейшли земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами та відомостями про обтяження речових прав на земельну ділянку в кількості 161 ділянка, в тому числі і земельна ділянка з кадастровим номером 0:01:000:0192 (а.с.62,63-67).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованого 18.11.2021, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0:01:000:0192 зареєстровано 04.01.2019 за територіальною громадою в особі Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, форма власності комунальна (а.с.6).

Відповідно до рішення № 8 першої сесії VІІІ скликання Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 27.11.2020 Вільська сільська рада реорганізована шляхом приєднання до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.46).

ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (стаття 3 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Положеннями статті 3 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року, (який діяв на час надання позивачам у постійне користування спірних земельних ділянок та який втратив чинність 25.10.2001), визначено, що власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними. Розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

Статтею 7 Земельного кодексу України від 18.12.1990, передбачалося, що користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнавалося землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надавалася Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, сільськогосподарським підприємствам і організаціям.

Відповідно до ст. 22, 23 цього ж Кодексу право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчувалося державними актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Статтею 27 Земельного кодексу України від 18.12.1990 визначено, що право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі: 1) добровільної відмови від земельної ділянки; 2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку; 3) припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства; 4) систематичного невнесення земельного податку в строки, встановлені законодавством України, а також орендної плати в строки, визначені договором оренди; 5) нераціонального використання земельної ділянки; 6) використання земельної ділянки способами, що призводять до зниження родючості грунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки; 7) використання землі не за цільовим призначенням; 8) невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб; 9) вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу.

01.01.2002 набрав чинності Земельний кодекс України від 25.10.2001, згідно з ч.1 ст. 92 якого визначається, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до ч.1,2 ст. 116 Земельного кодексу України (в ред. діючій на час виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом (ч.1 статті 117 ЗК України).

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 117 Земельного кодексу України, на підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Нормами статті 126 Земельного кодексу України, встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом статті 141 ЗК України, підставами для припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини;

ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

Відповідно до положень ч.1,2 ст. 148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов`язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею.

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ

Встановлено, що між сторонами у справі виникли спірні правовідносини з приводу скасування наказу Держгеокадастру в частині передачі у комунальну власність Вільської сільської ради Житомирського району Житомирської області земельної діяльності державної власності та скасування запису про право власності Вільської сільської ради на земельну ділянку.

Позивачі вважають, що оспорюваним наказом, відповідачі припинили їх право постійного користування землями, які надані їм у безстрокове користування та набуте згідно з чинним на час видачі Державних актів земельним законодавством України без законних та належних підстав.

Як вбачається з Державних актів на право постійного користування землею серії ЖТ-11-03 №000041, №000042, №000043 та №000044, виданих 11.03.2001року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_5 на підставі розпорядження Черняхівської районної державної адміністрації Черняхівського району Житомирської області від 27.02.2001року за №33, надані земельні ділянки площею по 24,4 га. кожному для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташовані на території Вільської сільської ради. Дані земельні ділянки відображені в плані зовнішніх меж землекористування Державного акта на право постійного користування землею, що підтверджується відповідними державними актами на право постійного користування землею.

Нормами ст. 22, 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року встановлено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право, а саме державними актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

01.01.2002 року набрав чинності новий Земельний кодекс України від 25.10.2001року, згідно з частиною першою статті 92 якого право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

У ч. 2 ст. 92 цього Кодексу наведено вичерпний перелік осіб, які могли набувати земельні ділянки у постійне користування, у якій фізичні особи відсутні.

Пунктом 6 розділу Х «Перехідні положення» зазначеного Кодексу передбачено, що громадяни та юридичні особи, які вже мали у постійному користуванні земельні ділянки, але за новим кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні у визначений строк переоформити право власності або право оренди на них відповідно до встановленого порядку. При переоформленні права постійного користування земельними ділянками, наданими для ведення селянських (фермерських) господарств у довгострокову оренду, її строк мав визначатися відповідно до закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005року № 5-рп/2005 пункт 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України від 25.10.2001 щодо обов`язку переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або на право оренди, визнано неконституційним, зазначивши, що немає підстав визнавати неконституційною ст. 92 цього Кодексу, оскільки використання у ній терміна «набувають» (який означає «ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь») вказує на те, що ця стаття не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках станом на 01.01.2002 до його переоформлення.

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01.01.2002, не втрачається внаслідок його не переоформлення користувачем, який за Земельним кодексом України від 25.10.2001 не є суб`єктом такого права. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства.

Відповідно до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 року № 5245-VI документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Виходячи з приписів вищезазначених норм, Державні акти на право постійного користування землею серії ЖТ-11-03 №000041, №000042, №000043 та №000044 видані 11.03.2001 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_5 є чинними, а земельні ділянки вважаються сформованими незважаючи на те, що їм не було присвоєно кадастровий номер.

Підстав для припинення права позивачів на постійне користування наданих їм земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства судом під час розгляду справи не встановлено.

Відтак, позивачі набули права постійного користування земельними ділянками у встановленому законодавством порядку, що діяло на момент набуття права постійного користування землею, засвідчене відповідними державними актами, які не втратили чинність із вступом у дію нового Земельного кодексу України та є дійсними на час розгляду спору.

Разом з тим, Кабінетом Міністрів України, на виконання вимог Законів України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» та «Про місцеве самоврядування в Україні» розпорядженням від 31.01.2018 року №60-р прийнято рішення щодо вирішення питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад.

Вказаним розпорядженням Держгеокадастру доручено розпочати до 01.02.2018 року передачу усіх земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад, крім тих земельних ділянок, які не можуть бути передані у комунальну власність. У випадку, якщо земельні ділянки не сформовані, держгеокадстру доручається забезпечити їх формування шляхом інвентаризації. До передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність, розпорядження землями сільськогосподарського призначення при передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність, здійснювати за погодженням з об`єднаними територіальними громадами та після прийняття ними рішення.

В ході розгляду справи встановлено, що позивачі отримали земельні ділянки у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства. Із набранням чинності Земельним кодексом України від 25.10.2001 року за позивачами зберігається право постійного користування наданими земельними ділянками до переоформлення прав і обов`язків щодо земельних ділянок у відповідність до вимог чинного законодавства. В ході розгляду справи позивачами не надано доказів щодо переоформлення права постійного користування наданими землями, відтак надані їм землі для ведення селянського (фермерського) господарства на час видачі оспорюваного наказу перебували у державній власності.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» №1423-ІХ від 28.04.2021року було доповнено розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України пунктом 24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року №60-р на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області 02.07.2018 року сформована земельна ділянка загальною площею 104,0024га. з кадастровим номером :01:000:0192 та зареєстрована в Державному земельному кадастрі.

Відтак, 28.09.2018 року Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області за №6-3884/14-18-СГ прийняло наказ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», відповідно до якого Вільській сільській раді Черняхівського району Житомирської області передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1918,6355га, що розташовані за межами населених пунктів на території Вільської об`єднаної територіальної громади Черняхівського району Житомирської області.

Відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок від 28.09.2018 року із державної у комунальну власність Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, до комунальної власності Вільської сільської об`єднаної територіальної громади перейшли земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами та відомостями про обтяження речових прав на земельну ділянку в кількості 161 земельна ділянка, в тому числі і земельна ділянка з кадастровим номером 0:01:000:0192.

28.09.2018 року після передачі земель державної власності в комунальну власність змінився розпорядник земель сільськогосподарського призначення, в тому числі земельної ділянки за кадастровим номером 0:01:000:0192 з Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області на Вільську сільську раду Черняхівського району Житомирської області.

04.01.2019 року право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0:01:000:0192 зареєстровано за територіальною громадою в особі Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, форма власності комунальна.

Таким чином, на підставі вищевказаного закону повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів перейшли до органів місцевого самоврядування.

Відтак, перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

Враховуючи, що на час винесення Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області оспорюваного наказу №6-3884/14-18-СГ від 28.09.2018, надані позивачам землі знаходились у державній власності, тому на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України №60-р від 31.01.2018 ГУ Держгеокадастру в Житомирській області правомірно видано вказаний наказ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність».

Передаючи у комунальну власність спірну земельну ділянку Вільській сільській раді, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області діяло в межах своїх повноважень, норм Земельного кодексу та у відповідності до вказаного вище розпорядження Кабінету Міністрів України, оскільки останнє є обов`язковим до виконання.

Суд зауважує, що оспорюваний наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в частині передачі у комунальну власність земельної ділянки за кадастровим номером 0:01:000:0192 не створює перешкод для реалізації позивачами права користування наданих їм земельних ділянок в порядку, визначеному Земельним кодексом України, відтак не порушує права чи інтереси позивачів.

Посилання позивачів про те, що відповідачі чинять перешкоди в користуванні наданими їм земельними ділянками для ведення селянського (фермерського) господарства та що земельні ділянки передані новому власнику, суд не приймає до уваги, оскільки позивачами не надано жодного доказу на підтвердження зазначених обставин.

При цьому, суд відхиляє твердження позивачів щодо припинення без належних підстав безстрокового права постійного користування земельними ділянками, на якій розташоване майно землекористувача, оскільки позивачами не надано достатніх, належних та допустимих доказів, що підтверджують набуття права користування іншими особами на спірні земельні ділянки.

Посилання позивачів на правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 906/392/18, суд вважає таким, що не може братись до уваги і не підлягає застосуванню, оскільки правовідносини, що виникли в зазначеній справі не є подібними правовідносинам, що розглядаються.

Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні та оцінені на предмет їх належності, допустимості та достовірності, враховуючи, що позивачами не доведено та не надано достатніх, належних та допустимих доказів, що підтверджують порушення прав користування видачею оспорюваного наказу ГУ Держгеокадастру в Житомирській області №6-3884/14-18-СГ від 28.09.2018, а тому заявлена позовна вимога скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 28.09.2018 за № 6-3884/14-18-СГ в частині передачі у комунальну власність Вільської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Вільської сільської ради земельної ділянки державної власності площею 104,0024 га., з кадастровим номером :01:000:0192, задоволенню не підлягає.

Крім того, не підлягає задоволенню позовна вимога скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності Вільської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Вільської сільської ради №29804259 від 04.01.2021 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0192, як похідна вимога до основної.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Зважаючи, що за наслідком розгляду справи у задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивачів.

Керуючись ст.ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачі:

ОСОБА_2 ,

адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1

ОСОБА_3 ,

адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_2

ОСОБА_4 ,

адреса проживання: АДРЕСА_2

РНОКПП невідомий

ОСОБА_5 ,

адреса проживання: АДРЕСА_3

РНОКПП НОМЕР_3

Відповідачі:

Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області

адреса місцезнаходження: 12402, Житомирська область, Житомирський район,

с.Оліївка, вул. Леоніда Ступницького, 68

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області

адреса місцезнаходження: 10002, м.Житомир, вул. Довженка, 45

Повне рішення складено та підписано 08.12.2022.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ