Номер провадження: 22-ц/813/635/22
Справа № 495/4989/21
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Зеніної М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кравченка Олексія Миколайовича на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2021 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації, Білгород-Дністровської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та знесення самочинного будівництва,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та знесення самочинного будівництва.

Разом з тим, керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на дачний будинок АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0001 (РНОНМ 208, номер запису про право власності 25711035); та просив заборонити ОСОБА_1 та будь-яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження дачного будинку, а також вчиняти будь-які дії щодо видозмінення (будівництва, реконструкції, знесення, тощо) дачного будинку.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2021 року заяву керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації задоволено частково. Заборонено відчуження нерухомого майна, а саме дачного будинку АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0001 (РНОНМ 208, номер запису про право власності 25711035) який належить ОСОБА_1 . В задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Кравченко Олексій Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2021 року скасувати та відмовити заявнику у забезпеченні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише покладає на суд обов`язок з`ясовувати наявність спору. Ціллю вжиття заходів забезпечення позову є запобігання ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову в частині заборони на відчуження спірного майна, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір і невжиття заходів забезпечення позову, у вказаний вище спосіб, може в майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що рішенням державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Сосніна Г.В. від 13.04.2017 року № 40622124 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на дачний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0001 (РНОНМ 208, номер запису про право власності 25711035).

Вказаний будинок, як зазначає заявник, знаходиться на земельній ділянці водного фонду площею 2,1580 га, яка знаходиться на території Білгород-Дністровського району 47 км траси Одеса-Ізмаїл Одеської області, кадастровий номер :01:005:0001, та перебуває у користуванні Біляївської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок (далі Біляївська РО УТМР) згідно договору оренди, укладеного 20.09.2004 року з Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією строком на 49 років для розміщення Єгерського пункту «Хатки», який зареєстрований у Одеській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.09.2004 року № 259, а також зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення державного реєстратора реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Алексєєнко В.А. від 20.08.2014 року № 15262973 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, номер запису про інше речове право 6735414).

При цьому, на частину земельної ділянки площею 0,0191 га, на якій розташований спірний дачний будинок, між Біляївською РО УТМР та ОСОБА_1 27.08.2014 року укладено договір суборенди земельної ділянки, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення державного реєстратора Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Гриценко І.С. від 24.09.2014 року № 16030976 (номер запису про інше речове право 7112925).

Однак, спірний будинок розташований у межах заповідного урочища «Дністровські плавні», є територією та об`єктом природно-заповідного фонду України та екологічною мережею України, а також знаходиться в межах прибережної захисної смуги ріки Дністер, щодо якої встановлений особливий правовий режим використання.

Прокурор вважає, що право власності на вказаний дачний будинок, набуто ОСОБА_1 незаконно, у зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

Таким чином, предметом спору є дачний будинок АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0001 (РНОНМ 208, номер запису про право власності 25711035), власником якого є ОСОБА_1 .

Накладена судом заборона на відчуження спірного майна усунить можливість відчуження відповідачем предмета спору та тим самим запобігатиме ускладненню виконання рішення суду у разі задоволення позову. Такі заходи забезпечення позову повністю співмірні із заявленими позовними вимогами, кореспондуються з викладеними підставами позову і відповідають тим діям, які відповідач може вчинити.

Тобто, такий спосіб забезпечення позову здатний забезпечити захист інтересів позивача у випадку задоволення позову і присікти дії, які ускладнять або зроблять неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Накладена судом заборона на відчуження спірного майна не позбавляє ОСОБА_1 права власності та права користування цим майном, а лише запобігає відчуженню майна на користь інших осіб до ухвалення рішення суду.

Накладені судом заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.

Суд не може не застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони на відчуження спірного майна, оскільки у разі відчуження відповідачем предмета спору, захист інтересів позивача буде неефективним і останній буде змушений звертатися з позовом до нового власника.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта щодо недоведеності позивачем, що дії відповідача спрямовані на відчуження майна та на ухилення від виконання рішення суду, оскільки підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, як зазначає сам апелянт, дачний будинок є матеріальним активом ОСОБА_1 , який у випадку грошової потреби може бути використаний відповідачем у якості іпотечного майна для отримання кредиту, а оскаржувана ухвала позбавляє його такої можливості.

Тобто, апелянт не заперечує та більше того, прямо дає зрозуміти, що спірний будинок може бути ним використаний шляхом передачі в іпотеку банку.

Крім того, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта щодо не співмірності, оскільки між предметом спору та заходами забезпечення позову вбачається наявний зв`язок та обраний позивачем спосіб забезпечення направлений на усунення можливості відчуження відповідачем предмета спору і тим самим зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, що суд в порушення вимог ч.7 ст.153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову не вирішив питання про зустрічне забезпечення не є підставою для скасування ухвали про забезпечення позову, оскільки за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Дане питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Окрім того, обов`язок застосувати зустрічне забезпечення в розумінні ч. 3 ст. 154 ЦПК України виникає у суду лише тоді, коли позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Матеріали справи доказів, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення не містять.

Тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням норм законодавства та не свідчить про незаконність оскаржуваної ухвали та разом з тим не позбавляє апелянта в порядку ст. 154 ЦПК України звернутися до суду із відповідною заявою про застосування зустрічного забезпечення позову зазначивши про відповідні обставини та додавши необхідні докази.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції перевірив обставини справи, факти які мають значення для справи, пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясував обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам, та дійшов до правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кравченка Олексія Миколайовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2021 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 13.07.2022 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова