Справа №760/4009/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Митрофанової А.О.,

при секретарі Костюк В.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Солом`янського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу у сумі 3 040,76 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № 201508731 від 10 жовтня 2020 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 .

22.01.2021 року на вул. Єреванська, буд. 16 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Citroen C1», державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 2.3б, 13.1 ПДР України, також не дочекався прибуття працівників поліції, залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10а ПДР України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 14.04.2021 року водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Згідно страхового акту № 2094392-1 від 12.05.2021 року ПрАТ СК «ВУСО» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Citroen C1», державний номерний знак НОМЕР_2 , склала 3 040,76 грн.

За заявою потерпілої особи та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту на підставі страхового акту № 2094392-1 від 12.05.2021 року ПрАТ СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 3 040,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням №17481 від 12.05.2021 року.

Позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі виплаченого страхового відшкодування 3040 грн. 76 коп., сплачений судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 8197,80 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 19.08.2022 року учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно роз`яснено їх процесуальні права на подання відповідних заяв по суті справи у встановлені строки.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 19.08.2022 року та копія позовної заяви з додатками надсилалися судом на адресу відповідача.

Разом з тим, до суду повернувся поштовий конверт із вказаними документами з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». При цьому, документи направлялись відповідачу за останнім відомим місцем проживання.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Оскільки у встановлений судом строк відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 22.01.2021 року на вул. Єреванська, буд. 16 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Citroen C1», державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 2.3б, 13.1 ПДР України, також не дочекався прибуття працівників поліції, залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10а ПДР України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. (а.с. 22)

Як вбачається з матеріалів справи, в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль «Citroen C1», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 02.08.2013 року (а.с. 26)

Відповідно до частини третьої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.04.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 22.01.2021 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. (а.с. 22)

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди від 22.01.2021 року автомобіль «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 , було застраховано в ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №201508731 від 10.10.2020 року. (а.с. 14-17)

На підставі Акту огляду транспортного засобу від 05.04.2021 року, Страхового акту № 2094392-1 від 12.05.2021 року ПрАТ «СК «ВУСО» у рахунок виплати страхового відшкодування здійснено перерахування на рахунок ФОП ОСОБА_1 3 040,76 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 61 від 08.02.2022 року, та сплачено ОСОБА_4 страховий платіж 3 040,76 грн., що підтверджено платіжним дорученням від 12.05.2021 року. (а.с. 13, 30-32, 39)

Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Citroen C1», державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована в ПАТ «СК «Українська страхова група» згідно діючого на момент ДТП Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-202335035, за умовами якого встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну у розмірі 130 000,00 грн. (а.с. 28, 29)

З метою досудового врегулювання спору 29.12.2021 року відповідачу було направлено вимогу №2094392-1 про відшкодування збитків в порядку регресу, з додатками: повідомлення про відступлення права вимоги, договір про відступлення права вимоги, страховий акт, платіжне доручення.

Відповідно до положення п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором бо законом. (ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України)

Згідно статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В разі заміни кредитора у зобов`язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому зміст зобов`язання, тобто обсяг прав та обов`язків його сторін залишається незмінним. Отже, виходячи із загальних правил та положень даної статті, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора.

16.12.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір № 16/12/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступив (передав) новому кредитору (позивачу) право вимоги відшкодування регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведено у Додатку № 1 до Договору, в тому числі новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування № 201508731. (а.с. 9-13)

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно ст. 993 Цивільного кодексу України, що кореспондується зі статтею 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.

За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.

Згідно положення статті 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди, що залишилась не відшкодованою, в сумі 3 040,76 грн., яка становить розмір безумовної франшизи, що підлягає стягненню з відповідача в порядку регресу за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується залученими у справі платіжними документами.

Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 п.1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

При розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено, що: «Судова колегія зазначає, що КАС України (та відповідно, ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.»

Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду ФОП ОСОБА_1 уклав з Адвокатським об`єднанням «Адвокатус» Договір про надання правової (правничої) допомоги від 25.05.2021 року, відповідно до умов якого Адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надати клієнту визначену цим Договором правову допомогу, а клієнт зобов`язався сплатити вартість такої правової допомоги (гонорар). (а.с. 42-43)

Згідно Додаткової угоди № 1 Акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги від 14.01.2022 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 25.05.2021 року, підписаного сторонами Договору, вартість послуг адвоката у спорі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 збитків в порядку регресу за договором страхування № 201508731 від 09.10.2020 року склала 8 197,80 грн., які сплачено позивачем відповідно до платіжного доручення №62 від 14.01.2022 року. (а.с. 43,44)

Проаналізувавши вищедосліджені докази, суд визнає доведеним понесення позивачем витрат на правничу допомогу згідно Договору про надання правової (правничої) допомоги від 25.05.2021 року, та, враховуючи повне задоволення позову, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8 197,80 грн., які підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача у порядку розподілу судових витрат.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням повного задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 9, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 22, 33, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 512, 514, 516, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 12, 49, 76,77-81, 82, 89, 265, 272, 274-279, 284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) збитки в порядку регресу в сумі 3 040 (три тисячі сорок) гривень 76 копійок, 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 8 197 (вісім тисяч сто дев`яносто сім) 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Митрофанова