ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7398/22 Справа № 428/3691/19 Суддя у 1-й інстанції - Посохов І.С. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідачаОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Слєсарєв Гор Едуардович на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 грудня 2021 року, ухваленого суддею Посоховим І.С. у м.Сєвєродонецьк, Луганської області, повний текст судового рішення складено 17 грудня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору №LGC0GK02790074 від 17.09.2007 ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 44 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.09.2027.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер.

На виконання вимог ч.2 ст.1281 ЦК України позивачем 10.08.2017 була направлена претензія кредитора до Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори, яка 30.10.2018 надала відповідь про те, що спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , який звернувся із заявою про прийняття спадщини, є ОСОБА_1 .

28.02.2019 до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно з яким позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника (20.04.2017) перед банком за кредитним договором №LGC0GK02790074 від 17.09.2007 становить - 18 634, 64 доларів США, яка складається з наступного:18 363, 47 доларів США - заборгованість за кредитом;

183, 17 доларів США - заборгованість за відсотками; 88, 00 доларів США - заборгованість з комісії.

До цього часу спадкоємець свої зобов`язання не виконала, внаслідок чого позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 18 634, 64 доларів США за кредитним договором №LGC0GK02790074 від 17.09.2007 та судовий збір.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 грудня 2021 року Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №LGC0GK02790074 від 17.09.2007 у розмірі, який відповідає її частці у спадщині, а саме 1/2 частку від загальної заборгованості у сумі 9 317 (дев`ять тисяч триста сімнадцять) доларів США 32 центи, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 9 181 (дев`ять тисяч сто вісімдесят один) долар США 74 центи; заборгованості за відсотками у сумі 91 (дев`яносто один) долар США 59 центів; заборгованості з комісії у сумі 44 (сорок чотири) долари США 00 центів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, заявлених до ОСОБА_1 та стягнути з позивача на користь відповідача, сплачений за подачу апеляційної скарги судовий збір.

При цьому, сторона відповідача зазначає, що суд першої інстанції зробив висновок про доведеність розміру заборгованості за кредитним договором лише на підставі долученого до позову розрахунку заборгованості померлого позичальника, без долучення жодних документів первинного обліку, який не є належним доказом по справі. Вказує, що листи-претензії суперечать змісту позовної заяви щодо розміру заборгованості, оскільки в кожному з цих документів зазначено різний розмір заборгованості, виписок з особового рахунку ОСОБА_2 про рух коштів суду не надано. Сторона відповідача вважає, що розрахунок заборгованості наданий Банком не є доказом наявності або відсутності боргу, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті позову.

Окрім того, сторона відповідача вважає, що суд першої інстанції не дослідив аргументи сторони відповідача та не надав їм належної правової оцінки та не зазначив мотивів їх відхилення.

Також представник відповідача зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в матеріалах справи доказів щодо сплати позивачем судового збору за подачу позовної заяви, проте, позов не залишив без руху, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу сторони відповідача, представник позивача Захаров М.І. просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 і залишити без змін рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 грудня 2021 року, посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення та необґрунтованість доводів апеляційної скарги. В окремому листі представник позивача просить долучити до матеріалів справи відзив на апеляційну скаргу з додатками та врахувати, що копія відзиву направлена відповідачу і Луганському апеляційному суду 30 травня 2022 року.

06 грудня 2022 року на адресу Дніпровського апеляційного суду від представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Слєсарєва Ігоря Едуардовича надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 09.40 годин 13 грудня 2022 року в режимі відеоконференції в системі Easycon за його електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте в призначений час представнику позивача не вдалося вийти на відеозв`язок.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з копією кредитного договору №LGC0GK02790074 від 17.09.2007 ОСОБА_2 отримав від банку кредит у виді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 44 000, 00 доларів США на житло в кредит на строк з 17.09.2007 по 17.09.2027, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту на придбання житла у розмірі 44 000, 00 доларів США щомісяця в період сплати.

Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним Договором виступає іпотека, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним Договором.

17 вересня 2007 ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_5 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено копією договору купівлі-продажу домоволодіння від 17.09.2007, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В., реєстр №4150.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 21.04.2017 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з відповіддю державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Чиркіної Т.Д. №1177/02-14/250/2017 від 09.10.2018 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на який було накладено заборону внаслідок укладання іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В. 17.09.2007 і зареєстрованого в реєстрі за №4152.

28 лютого 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк направило на адресу ОСОБА_1 лист-претензію вих. №70912LGC0L242, в якому повідомило останню про те, що вона є спадкоємцем за законом, що дає підстави стверджувати про обов`язок сплатити заборгованість перед Банком в повному обсязі з комісією та процентами за фактичний строк його користування. Станом на дату смерті заборгованість позичальника складає 18 634, 43 доларів США.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №LGC0GK02790074 від 17.09.2007, загальна сума заборгованості ОСОБА_2 станом на дату його смерті становить 18 634, 64 доларів США.

Матеріалами справи встановлено, що спадкоємцями за законом померлого ОСОБА_2 , відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, є його дружина ОСОБА_6 та його дочка ОСОБА_1 .

09 жовтня 2018 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1 звернулися до Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно з копією договору про поділ спадкового майна серії ННК №380346 від 09.10.2018, посвідченого державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Чиркіною Т.Д., зареєстрованого в реєстрі за №2-734, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 домовилися, що після його укладання: у спадщину ОСОБА_6 на праві приватної власності переходить право на приміщення магазину канцелярських товарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; у спадщину ОСОБА_1 на праві приватної власності переходить право на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0715 га, кадастровий номер :06:017:0017.

На підставі вищезазначених документів 09 жовтня 2018 року ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_2 , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією листа-відповіді щодо надання інформації №1177/02-14/250/2017 від 09.10.2018, ПАТ КБ Приватбанк було повідомлено про те, що державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на який було накладено заборону внаслідок укладання іпотечного договору, посвідченого Єпіфанцевою Н.В., приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області 17.09.2007 і зареєстрованого в реєстрі за №4152.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, що у відповідності до вимог ч.1 ст.1282 ЦК України кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Оскільки частки спадкоємців ОСОБА_6 та ОСОБА_1 були рівними (по 1/2 частці кожній), а позивач звернувся до суду з позовними вимогами лише до ОСОБА_7 , суд, виходячи з принципу диспозитивності, частково задовольнив позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та стягнув з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №LGC0GK02790074 від 17.09.2007 у розмірі, який відповідає її частці у спадщині, а саме 1/2 частку від загальної заборгованості у сумі 9 317, 32 доларів США.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не може погодитись з доводами сторони відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи сторони відповідача, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.

Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до норм ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Згідно положень ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно норм ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За положеннями ст.ст.608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

Отже, за змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Згідно норм ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Нормами ч.2 ст.1281 ЦК України визначено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Таким чином днем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 є ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть спадкодавця.

Судом встановлено, що спадкоємцями за законом померлого ОСОБА_2 , є його дружина ОСОБА_6 та його дочка ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що померлий спадкодавець ОСОБА_2 17.09.2007 отримав у Банку кредит у розмірі 44 000, 00 доларів США на придбання житла, а саме будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який він придбав 17 вересня 2007 у ОСОБА_5 . Придбаний позичальником будинок перебував в іпотеці.

Судом встановлено , що відповідач ОСОБА_1 09 жовтня 2018 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

За нормами ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно доположень ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_1 мали рівні частки у спадщині, тобто їх частки складали по 1/2 частці кожній від всього спадкового майна, що також зазначено у п.2 договору про поділ спадкового майна від 09.10.2018, однак позивач звернувся до суду з позовом лише до одного спадкоємця, а саме доньки померлого позичальника, відповідача по справі, вважаючи ОСОБА_1 єдиним боржником у зазначених правовідносинах, оскільки остання отримала у спадщину житловий будинок, на придбання якого банком видавався кредит та який є предметом іпотеки.

Суд першої інстанції не погодився з такою позицією позивача, зазначивши про те, що спадкоємцями після померлого позичальника ОСОБА_2 є дружина ОСОБА_6 та донька ОСОБА_1 , які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає їх частці у спадщині, однак, зважаючи на те частки спадкоємців були рівними (по 1/2 частці кожній), а позивач звернувся до суду з позовними вимогами лише до доньки ОСОБА_1 , позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості у сумі 9 317, 32 доларів США, що становить 1/2 частку від загальної суми заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його вірним і належним чином обґрунтованим.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Суд першої інстанції належним чином дослідив поданий стороною позивача доказ, а саме розрахунок заборгованості за кредитним договором, перевірив його та оцінив у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами та повністю з ним погодився, тому доводи сторони відповідача про те, що суд першої інстанції зробив висновок про доведеність розміру заборгованості за кредитним договором лише на підставі долученого до позову розрахунку заборгованості померлого позичальника, без долучення жодних документів первинного обліку, який не є належним доказом по справі, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що стороною відповідача свого розрахунку боргу суду не надано, клопотань щодо призначення судово-економічної експертизи не заявлялося, а відтак належними та допустимими доказами розрахунок суми боргу відповідачем не спростовано.

Апеляційна скарга сторони відповідача не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідачаОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Слєсарєв Гор Едуардович залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 грудня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2022 року.

Головуючий:

Судді: