Справа № 276/1994/22
Провадження по справі 2-о/276/47/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року смт. Хорошів

Суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області

Бобер Д.О., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Хорошівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Жмельницький), про встановлення факту народження дитини,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту народження її дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Володарськ-Волинський Житомирської області.

Заява мотивована тим, що згідно даних медичного свідоцтва про народження №27 ОСОБА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 народила ІНФОРМАЦІЯ_1 о 22 год. 40 хв. дівчинку вагою 2680, 00 грамів.

Заявниця неодноразово в усній формі зверталася до заінтересованої особи, однак Хорошівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Жмельницький) свідоцтво про народження не видано з незрозумілих причин.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини з наступних підстав.

Відповідно до статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, зокрема, заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного);

3) окремого провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, який не є вичерпним. Відповідно вимог частини 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, встановлення факту народження особи в певний час проводиться тільки у разі неможливості реєстрації органом реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Факт народження особи в певний час при відмові органів запису актів цивільного стану зареєструвати факт народження встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів РАЦСу в реєстрації факту смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням у ці органи або відсутністю документів, які стверджують подію народження.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", чинного на час звернення до суду із заявою, державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Згідно з п.п.1,2,5 ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (далі - Правила), підставами для проведення державної реєстрації народження є, зокрема: медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 та медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024.

Крім того, для державної реєстрації актів цивільного стану подаються заява, документи чи у випадку, передбаченому абзацами п`ятими, сьомим цього пункту, у відповідній заяві зазначаються відомості про документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації, а також паспорт громадянина України (далі - паспорт), паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (далі - паспортний документ) заявника, та посвідка на постійне чи тимчасове проживання або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України (Пункт 3 глави 1 розділу II Правил).

Орган державної реєстрації актів цивільного стану на прохання особи, якій відмовлено в державній реєстрації актів цивільного стану у зв`язку з наявністю однієї з підстав, зазначених в абзаці першому цього пункту, повинен викласти причину такої відмови в письмовій формі (Пункт 4 глави 1 розділу II Правил).

Дії або бездіяльність працівника органу державної реєстрації актів цивільного стану можуть бути оскаржені до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, Міністерства закордонних справ України та/або до суду (абз. 2 пункт 10 глави 1 розділу II Правил).

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, що заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що просить встановити заявник і чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення цього факту.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначив, що завдання суду, при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Разом з тим, як вбачається зі змісту заяви про встановлення факту та доданих до неї документів, заявниця має медичне свідоцтво про народження №27 (форма № 103/о) тамедичну довідку про перебування дитини ОСОБА_2 під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), що відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ІІІ Правил є підставами для проведення державної реєстрації народження дитини.

Крім того, заявником не надано доказів звернення до органу державної реєстрації із письмовою заявою про реєстрацію народження дитини, як це передбачено Правилами, письмової відмови такого органу у проведенні державної реєстрації, як і відомостей про оскарження дій або бездіяльність працівників органу державної реєстрації актів цивільного стану до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, Міністерства закордонних справ України та/або до суду в порядку адміністративного судочинства.

Зокрема, зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 до органу державної реєстрації актів цивільного стану зверталася лише з усними заявами, а причини невидачі свідоцтва про народження дитини їй не зрозумілі.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі про встановлення юридичного факту.

Відмова у відкритті провадження не позбавляє заявника права повторно звернутися із відповідною заявою після реалізації ним позасудового порядку встановлення юридичного факту, оскарження неправомірних дій чи бездіяльності працівників органу державної реєстрації та не можливості у такому випадку провести реєстрацію факту народження, що підтверджено належними документами.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 186, 293, 294, 315 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Хорошівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Жмельницький), про встановлення факту народження дитини - відмовити.

Заяву з доданими матеріалами повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Д.О. Бобер