Справа № 278/1965/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Красовського Володимира Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Андрус Анатолій Валерійович про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2022 року адвокат позивачів ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною вище позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_4 . У наслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказав, що згідно заповіту, який було складено батьком довірителів 24.11.2006 року, все спадкове майно останній заповів донькам - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

При зверненні до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно позивачі отримали 24.01.2021 року відмову у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на таке майно. У даних постановах нотаріусом надоно роз`яснення, які обґрунтовані тим, що на вказаний будинок відсутні правовстановлюючі документи.

Відтак, представник позивачів просить визнати за останніми право власності на вказане спірне спадкове майно в 1/2 його частці - житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачі в судове засідання не з`явились. Адвокат Красовський В. М. надав суду заяву, якою просить проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність його довірителів - позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Також просив суд не стягувати з відповідача судовий збір (а.с. 114).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. До канцелярії суду спрямовано заяви, якими повідомлено, що не мають заперечень щодо задоволення позовних вимог та просить розгляд справи проводити у його відсутність (а.с. 53, 68, 113).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Андрус Анатолій Валерійович подав клопотання про розгляд справи за його відсутності; при ухваленні рішення поклався на розсуд суду (а.с. 51).

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до копій свідоцтв про народження та укладення шлюбу позивачі є доньками ОСОБА_4 (а. с. 84, звор. стор. 92).

За життя померлий ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений 24.11.2006 року секретарем Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області Романчук Н. П., згідно якого все своє майно заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 8).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

Після смерті батька позивачі звернулися до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Андруса А. В. для отримання свідоцтв про право на спадщину, яка складається в тому числі і з житлового будинку АДРЕСА_1 , однак отримали відмову у в`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с. 23-24).

Згідно копії спадкової справи № 12/2009 за 2009 рік (а.с. 81-111), спадкоємцями померлого ОСОБА_4 є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Андрусом А. В. 24.01.2022 року позивачам видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :02:001:0689, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 частці кожній після померлого батька ОСОБА_4 (а.с. 19-20).

Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме имайно №315033737 від 14.11.2022 року право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 72).

На замовлення позивача ОСОБА_1 у вересні 2021 року було виготовлено технічний паспорт на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.25-26).

Право власності на спірний житловий будинок станом на 31.12.2012 року не зареєстровано, що підтверджується довідкою КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 18.10.2021 року № 5465 (а.с. 18).

Згідно із архівної довідки архівного відділу Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області від 01.09.2021 року №К-594 (а.с 17) слідує наступне.

У погосподарській книзі №5 Коднянської сілської ради Житомирського району Житомирської області на 2006-2010 роки за адресою: АДРЕСА_1 значиться головою домогосподарства ОСОБА_4 24.07.1925 ІНФОРМАЦІЯ_3 . На день смерті голови домогосподарства ОСОБА_4 та протягом 6 місяців з дня смерті разом з ним зареєстрована як член сім`ї ОСОБА_5 , дружина. Інші зареєстровані не значаться. Згідно запису у погосполдарській книзі будинок побудовано у 1932 році.

У відповідності до копії свідоцтва про смерть (а.с. 10) ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до приписів ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України).

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно. п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.1995 року судам слід мати на увазі, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

Відповідно до ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

З огляду на наведене, враховуючи те, що позивачі є спадкоємцями померлого батька, зважаючи на відсутність у останніх можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на майно у нотаріуса або в уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, суд вважає за потрібне задовольнити позовну заяву та визнати за позивачами право власності на спадкове майно - будинку житлового у 1/2 частці за кожною з позивачів.

Однак суд звертає увагу сторін на наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізував фактичні обставини справи, докази, які надано сторонами, та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між ними, судом не беруться до уваги як належні докази наступні документи:

- копія акта №59 про встановлення факту власника житлового будинку ОСОБА_4 від 07.12.2021 року (а.с. 21), виданого старостою Коднянського старостинського округу Коваленко Л. В., де (так вказано в даному акті) "... свідками підтверджено факт, що ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється забудовником та власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок побудований до 1972 року";

- копія довідки №1169 виданої 10.12.2021 року старостою Коднянського старостинського округу Кравченко Л. (а.с. 22), про те, що "...згідно акту №59 від 07.12.2021 року власником житлового будинку АДРЕСА_1 дійсно рахується ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Судові витрати зі сплати судового збору суд залишає за позивачами за їх клопотанням.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216, 1218, 1296 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Красовського Володимира Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Андрус Анатолій Валерійович про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власностіна 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 29.12.2022 року.

Суддя О. М. Дубовік