Справа № 629/1423/22
Номер провадження 2/629/663/22
20.12.2022 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря Коваленко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лозова Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про скасування усиновлення, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про скасування усиновлення, посилаючись на те, що з 18.01.1986 року по 30.09.2008 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Перебуваючи у шлюбі він усиновив дитину від першого шлюбу своєї дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 25.08.1987 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області внесено в актову запис про народження дитини зміни, а саме в графі «Батько» зазначено його прізвище, ім`я та по батькові та змінено прізвище і по батькові дитини з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 . Дитину він прийняв як свою рідну, піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечував необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, дитина отримала вищу освіту. Виховуючи дитину він був спокійний за свою старість, вважав, що син догляне до смерті. Після того як дружина розповіла сину, що він не є його біологічним батьком, з цього часу відношення до нього змінилося та він перестав називати його батьком та спілкуватися з ним. На даний час шлюб між ним та ОСОБА_3 розірваний, стосунки не підтримуються. На підставі викладеного просить скасувати усиновлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усиновителем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; виключи відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Коритня, Моностирищенського району, Черкаської області, як батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із актового запису № 05 від 25 серпня 1987 року, складений відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області від 22 липня 2003 року.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Зазначив, що син проживає у гуртожитку в м. Києві, з ним не спілкується, матеріально не допомагає. Він чотири рази їздив до нього, щоб поговорити та налагодити відносини. Тричі він не відкривав двері, а на четвертий раз відчинив, але до квартири не впустив і сказав, щоб більше він до нього не приїжджав. Сказав, що якщо він приїде, то він «провале» голову. Останній раз їздив до сина у 2018 році. З 2004 року з ним не спілкується. Коли вони проживали сім`єю, то конфліктів між ним та сином не було. На даний час шлюб між ним та ОСОБА_3 розірвано. Вказав, що коли вони проживали сім`єю, то дружина не працювала, він сам утримував сім`ю, оплачував сину навчання у вищому закладі освіти, а після закінчення допоміг влаштуватися на роботу. Вказав, що він є інвалідом 2 групи, має захворювання серця, в зв`язку з чим потребує стороннього догляду та медикаментозного лікування, однак доглядати за ним нікому, так як син не хоче з ним спілкуватися. Також зазначив, що за станом здоров`я він не в змозі самостійно себе обслуговувати, тому він звертався до управління соціального захисту населення для виділення йому людини, яка б допомагала йому по господарству. Однак йому було відмовлено, так як він має усиновленого сина. Вважає, що зробив помилку усиновивши сина своєї дружини від першого шлюбу. Рішення суду про скасування усиновлення йому необхідно для того, щоб його майно, яке складається з квартири, після його смерті залишилося державі, а не усиновленому сину.
Представник позивача - адвокат Соколова Р.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.
Відповідач у судове засіданні жодного разу не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за його участі не надав, не подавав відзиву на позов. Повістка відповідачу надсилалася за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання.
Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила, письмові пояснення або заперечення щодо позову не надала.
Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків,дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст.16 ЦК України способами.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 з 18 січня 1986 року по 30 вересня 2008 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 24 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.
Від першого шлюбу ОСОБА_3 мала дитину ОСОБА_4 .
Рішенням виконавчого комітету Лозівської міської Ради народних депутатів Харківської області №327-1 від 18 серпня 1987 року, ОСОБА_1 на підставі письмової згоди матері дитини ОСОБА_3 та батька - ОСОБА_7 , надано дозвіл на усиновлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі вказаного рішення, відділом ЗАГС виконавчого комітету Лозівської міської Ради депутатів трудящих Харківської області 16 жовтня 1987 року видано свідоцтво про усиновлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , з присвоєнням дитині прізвища ОСОБА_2 , по батькові ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації актів про усиновлення зроблено запис №24 від 25 серпня 1987 року.

Із свідоцтва про народження, виданого повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області 22 липня 2003 року, вбачається, що батьками ОСОБА_2 є: батько- ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження від 25 серпня 1987 року зроблено відповідний запис за № 5.

В судовому засіданні позивач неодноразово наголошував на тому, що є інвалідом 2 групи, має захворювання серця, тому потребує сторонньої допомоги, на підтвердження чого надав відповідні медичні документи. Однак, син не бажає з ним спілкуватися, вважає, що йому потрібно лише спадкове майно, а саме квартира, тому наполягає на скасуванні усиновлення ним ОСОБА_2 .

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожен окремо пояснили, що ОСОБА_1 знають тривалий час, проживає один, ніхто йому не допомагає. Зі слів ОСОБА_1 їм відомо, що він має сина ОСОБА_2 , але вони не спілкуються, син йому не допомагає. Свідок ОСОБА_11 вказала, що ОСОБА_1 хворіє, на його прохання вона неодноразово купувала йому ліки. Також їй відомо, що ОСОБА_1 звертався до соціальної служби з приводу надання людини, яка б йому допомагала по господарству.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 238 СК України, скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття.

Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї.

Таким чином, системний аналіз норми статті 238 СК України свідчить, що виключною підставою для скасування усиновлення після досягнення дитиною повноліття може бути лише протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача, яка загрожує життю чи здоров`ю усиновленого, усиновлювача чи іншого члена сім`ї.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 01 серпня 2019 року у справі №758/3123/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №445/1559/18.

При цьому, положеннями ч.3 ст.238 СК України визначено, що усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися.

В даному випадку, слід зазначити, що скасування усиновлення щодо повнолітньої особи визначається у залежності від моменту здійснення усиновлення (до чи після досягнення повноліття).

Якщо усиновлення мало місце до досягнення особою повноліття, то його скасувати за загальним правилом неможливо, за винятком встановлених у передбаченому законом порядку фактів протиправної поведінки усиновлювача чи усиновленого, що загрожувала життю, здоров`ю усиновленого, усиновлювача або інших членів сім`ї.

У разі здійснення усиновлення вже повнолітньої особи, то воно може бути скасоване відповідно до ч.3 ст.238 СК України у двох випадках: за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був усиновлений малолітньою дитиною (у віці 7 років) та на даний час досяг повноліття.

Отже, доводи позивача, що до правовідносин, які виникли, необхідно застосувати ч.3 ст.238 СК України є необґрунтованими, оскільки, як вже зазначалось, таке скасування усиновлення може мати місце лише у випадку, якщо було усиновлено вже повнолітню особу, за взаємною згодою або якщо сімейні відносини між усиновленим та усиновлювачем не склалися. Проте, як встановлено судом, ОСОБА_2 усиновлено у віці 7 років, тобто у малолітньому віці.

Крім того, однією із вимог позивач просить виключити із актового запису №05 від 25 серпня 1987 року, складеного відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області від 22 липня 2003 року відомості про ОСОБА_1 як батька ОСОБА_2 , проте сам актовий запис про народження до матеріалів справи позивачем не надано, та клопотання про його витребування від позивача до суду не надходило.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що усиновлення дитини після досягнення нею повноліття може бути скасоване лише у випадку якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї, однак на таку підставу для звернення до суду із позовом позивач не покликається.

Окрім того, доказів наявності протиправної поведінки усиновленого, що загрожує життю, здоров`ю усиновлювача або інших членів сім`ї, позивачем суду не представлено, а тому суду не представлено жодних доказів, які б спричинили у суду можливість та необхідність визначити інший спосіб захисту порушеного права позивача, який не суперечить закону.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не співвідноситься із заявленими позовними вимогами, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у представлених суду доказах, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, та з урахуванням, що при зверненні до суду ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору, тому судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст.12, 13, 76, 81, 89, 258, 259, 280-285ЦПК України, ст. 238 СК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про скасування усиновлення - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач може оскаржити рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 23 грудня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Коритня, Монастирищенського району, Черкаської області, громадянин України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача - адвокат Соколова Раїса Іванівна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №340, видане КДКА Харківської області 29.06.1996 року, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Лозова Харківської області, громадянин України, паспорт НОМЕР_3 , виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 10 листопада 2004 року, зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_3 особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Токмак Запорізької області, громадянка України, паспорт НОМЕР_4 , виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 15 листопада 2002 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Тимур КАРАЩУК