П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 року місто Київ

справа № 755/13218/21

провадження №22-ц/824/9663/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 21 червня 2022 року, ухвалене у складі судді Яровенко Н.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист авторських прав,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про захист авторських прав.

Позов обґрунтовано тим, що 22 червня 2018 року на сцені Національного академічного драматичного театру ім. І.Франка відбувся прем`єрний показ вистави «ІНФОРМАЦІЯ_1». Постановником вистави - автором інсценізації роману ОСОБА_18 виступив ОСОБА_3 .

Від свого імені відповідач уклав з театром Ліцензійний договір та оголосив інсценізацію роману «ІНФОРМАЦІЯ_1» своєю інтелектуальною власністю, тим чином порушив права позивача, автора захищеного законодавством первинного твору за романом « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

У 1982 році на замовлення Київського академічного театру драми і комедії, вперше в Україні позивачем було створено інсценізацію за мотивами роману ОСОБА_18 «ІНФОРМАЦІЯ_1». Постановку вистави під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » здійснив на малій сцені театру режисер МХАТу ОСОБА_4 . Вистава мала успіх глядача, трималася у репертуарі Театру понад 5 років. В академічному виданні «Нариси з історії театрального мистецтва України ХХ ст.» визнана знаковим твором українського театру кінця ХХ століття. 6 грудня 1982 року ДО «УААСП» зареєстрував позивача як єдиного автора інсценізації роману ОСОБА_18. А отже права автора підлягають охороні відповідно до чинного законодавства України.

У 1997 році Київський театр драми і комедії знов включив до свого репертуару виставу за романом ОСОБА_18 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для показу її в розширеному, доробленому вигляді на своїй головній великій сцені. Постановником вистави було призначено ОСОБА_2.

Наказом Київського академічного театру драми і комедії 31 жовтня 1997 року було встановлено співпрацю між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 над створенням нової сценічної версії роману «ІНФОРМАЦІЯ_1», де зазначалося: «інсценізація ОСОБА_1 за участю ОСОБА_2 ».

Про участь відповідача у роботі над текстом вистави «ІНФОРМАЦІЯ_1» свідчить визнання останнім факту співпраці сторін восени 1997 року над інсценізацією роману «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Про використання відповідачем наробок позивача при створенні вистави «ІНФОРМАЦІЯ_1» свідчить запропонований ним список дійових осіб та виконавців вистави «ІНФОРМАЦІЯ_1» - яке є віддзеркаленням списку героїв вистави « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на чолі з її головною героїнею ІНФОРМАЦІЯ_2 у виставі по книзі ОСОБА_20.

Пройшов час, інсценізація роману знову стала затребуваною. До свого репертуару її включив провідний театр України - Національний академічний драматичний театр ім..Івана Франка.

Постановником вистави був призначений ОСОБА_2 , який одночасно виступив як автор нової сценічної версії роману « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яку керівництво Театру голослівно визнало самостійним, оригінальним, концептуальним відмінним від інсценізації позивача роману «ІНФОРМАЦІЯ_1» твором.

12 березня 2018 року позивач попередив керівництво Театру, що у разі порушення авторських прав змушений буде оскаржувати дії відповідача.

Прем`єрний показ вистави «ІНФОРМАЦІЯ_1» відбувся на сцені Театру ім. І.Франка 22 червня 2018 року.

5 жовтня 2018 року позивач отримав надіслану Театром посторінково завізовану відповідачем інсценізацію роману «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Порівнявши отриманий 5 жовтня 2018 року, текст інсценізації роману «ІНФОРМАЦІЯ_1», завірений самим відповідачем, з текстом вистави «ІНФОРМАЦІЯ_2» 1982 року, інсценізація якого захищена авторськими правами, позивач переконався, що дві третини рукопису відповідача є прямим запозиченням тексту його інсценізації з окремими редакційними правками, доповненнями (скороченнями) діалогів і картин.

Відповідач повністю зберіг фабулу вистави «ІНФОРМАЦІЯ_2 » склад дійових осіб, сюжетну конструкцію вистави «ІНФОРМАЦІЯ_2», зміст і послідовність.

Усі запропоновані позивачем картини першої частини інсценізації з відібраним позивачем текстом вистави переніс до своєї інсценізації. Також були запозичені перші та фінальні частини другої частини інсценізації. Фактично відповідач здійснивши пене редагування та компонування інсценізації позивача, в порушення законодавства оголосив себе одноосібним автором нової інсценізації роману «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Позивач переконаний, що показана на сцені Театру ім.І.Франка інсценізація роману «ІНФОРМАЦІЯ_1» не має жодних ознак самостійного, оригінального твору. Є самовільною переробкою первинного твору позивача, створеною з грубим порушенням чинного законодавства про авторські права.

ОСОБА_9 .Достоєвського «ІНФОРМАЦІЯ_1» є єдиним неповторним твором, інших будь-яких аналогічних творів з аналогічною назвою не існує. Тому відповідач не мав право використовувати даний твір у своїй інсценізації без дозволу позивача, як первинного автора інсценізації. Таким чином, дії відповідача протирічать нормам законодавства про авторські права.

Позивач не надавав згоди жодної згоди або дозволу відповідачу щодо використання або переробку інсценізації роману «ІНФОРМАЦІЯ_1», жодних мін до своєї інсценізації позивач не погоджував. А відтак дії відповідача прямо порушують авторські права позивача.

Позивач вважає, що має право на стягнення із порушника авторського права і (або) суміжних прав доходу, отриманого внаслідок порушення; моральної шкоди.

Посилаючись на зазначені обставини. позивач просив визнати ОСОБА_1 автором інсценізації роману ОСОБА_18 «ІНФОРМАЦІЯ_1» в однойменній виставі Національного академічного драматичного театру ім..І.Франка; поновити права ОСОБА_10 шляхом припинення дій, що порушують авторській права та заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії, що порушують його авторське право, а саме: заборонити використання в будь-якій формі інсценізацію роману «ІНФОРМАЦІЯ_1»; стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 50000 грн., а також дохід отриманий внаслідок порушення авторських прав в сумі 750000 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 21 червня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі, зокрема, зазначає про те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.264 ЦПК України не дослідив чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яка правова норма підлягає застосуванню.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про місце, день і час судового засідання був повідомлений шляхом направлення судового повідомлення на адресу, зазначену в матеріалах справи, зокрема у поясненнях, поданих від його імені його представником до суду першої інстанції, судове повідомлення повернуто до суду з відміткою поштового відділення « «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням (а.с.119-120).

Представник ОСОБА_1 адвокат Спаський А.Ю. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є автором інсценізації роману ОСОБА_18 «ІНФОРМАЦІЯ_1», яку під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » було постановлено Київським театром драми та комедії у 1982 році. Дана інсценізація була зареєстрована в Державній Організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» 6 грудня 1982 року, що підтверджується копією довідки.

12 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до генерального директора Національного академічного драматичного театру ім..І.Франка з листом, в якому просив надати йому текст франківської інсценізації роману «ІНФОРМАЦІЯ_1» для звіряння текстів розробленого ОСОБА_2 .

Листом від 13 березня 2018 року в.о.генерального директора - художній керівник Національного академічного драматичного театру ім.І.Франка ОСОБА_19 повідомив позивача, що дійсно зараз в їх театрі триває робота на постановкою роману «ІНФОРМАЦІЯ_1» за ОСОБА_18, над інсценізацією та втіленням її працює режисер-постановник ОСОБА_2. Оскільки текст майбутньої вистави ще повністю не готовий - робота над ним триває під час репетицій з акторами - сьогодні вони не можуть представити повний текст інсценізації для ідентифікації з текстом, що створив його позивач для Театру на Лівому березі. Коли роботу над текстом буде завершено, вони надішлють інсценізацію ОСОБА_2.

20 червня 2018 року Національним академічним драматичним театром ім..Ф.Франка була складена довідка про прем`єру, з якої вбачається, що спектакль « ІНФОРМАЦІЯ_1 », автор ОСОБА_18 , інсценізація ОСОБА_2, 2 акти, мова українська, переклад з російської на українську ОСОБА_21, сценограф ОСОБА_14 , художник по костюмах ОСОБА_15 , режисер-постановник спектаклю ОСОБА_3 .

Листом від 26 вересня 2018 року в.о.генерального директора - художній керівник Національного академічного драматичного театру ім..І.Франка ОСОБА_19 повідомив позивача, що пересилає йому обіцяний примірник інсценізації роману «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_18 російською мовою, що її створив режисер-постановник ОСОБА_3 . Також повідомив, що ОСОБА_3 з питань авторського права працює з Повіреним, а саме з ТОВ «Українське театральне Партнерство». Реєстрація майнових авторських прав на твори автора та виплатою йому авторської винагороди в повному обсязі займається вищевказана організація.

12 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до генерального директора Національного академічного драматичного театру ім..І.Франка з листом, в якому зазначив, що він отримав текст інсценізації роману ОСОБА_18 «ІНФОРМАЦІЯ_1» у франківському варіанті. Після ознайомлення з рукописом позивач ствердив, що дві третини «зробленого» ОСОБА_2 є дослідним запозиченням інсценізації позивача 1982 року. Також повідомив, що не стане звертатись до суду, але пропонує театру вирішити кризу в іншій спосіб.

Листом від 26 вересня 2018 року в.о.генерального директора - художній керівник Національного академічного драматичного театру ім..І.Франка ОСОБА_19 повідомив позивача, що всі твори ОСОБА_2 зареєстровані відповідними договорами, в тому числі і інсценізація та його режисерська робота у зазначеній Вами виставі «ІНФОРМАЦІЯ_1». Відповідно до ліцензійного договору на публічне виконання № 203 від 3 липня 2018 року театр сплачує належну ОСОБА_17 авторську винагороду. Що ж до підозр на можливе запозичення ОСОБА_2 варіанту інсценізації, відповідно, претензій на Ваше авторство інсценізації, втіленої нашим театром, повідомив, що театр не має повноважень проводити пропоновану текстову експертизу, оскільки встановленням презумпції авторства законодавство України надає право виключно суду.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що твердження позивача про порушення його авторського права не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що відповідач порушив авторські права ОСОБА_1 шляхом запозичення тексту інсценізації роману ОСОБА_18 «ІНФОРМАЦІЯ_1» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », автором якого він є, в інсценізації вказаного роману, що створив режисер-постановник ОСОБА_3 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автором є фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір; розповсюдженням об`єктів авторського права і (або) суміжних прав є будь-яка дія, за допомогою якої об`єкти авторського права і(або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об`єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об`єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором.

Зі змісту ст.ст.435, 437 ЦК України первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Авторське право виникає у його автора в момент створення твору.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним суб`єктом, якому належить авторське право, є автор твору. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.18 постанови «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 4 червня 2010 року № 5, авторське право виникає в силу факту створення інтелектуальною творчою працею автора або співавторів твору науки, літератури і мистецтва. Твір вважається створеним з моменту первинного надання йому будь-якої об`єктивної форми з урахуванням суті твору (зокрема, письмової форми, електронної форми, речової форми). Якщо не доведено інше, результат інтелектуальної діяльності вважається створеним творчою працею. Правова охорона поширюється як на оприлюднені, так і не на оприлюднені, як на завершені, так і на не завершені твори, незалежно від їх призначення, жанру, обсягу, мети (освіта, інформація, реклама, пропаганда, розваги тощо). Вибір способу захисту порушеного права належить позивачу - суб`єкту авторського права і (або) суміжних прав.

Порушенням авторського права і(або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і(або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 Закону України «Про авторське право і суміжні права» та їх майнові права, визначені статтями 15, 17, 27, 39-41 цього Закону з урахуванням умов використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтями 21-25, 42, 43 Закону.

Відповідно до положень ст.14 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автору належить такі особисті немайнові права: вимагати визнання свого авторства шляхом зазначення належним чином імені автора на творі і його примірниках і за будь-якого публічного використання твору, якщо це практично можливо; вимагати збереження цілісності твору і протидіяти будь0якому перекрученню, спотворенню чи іншій зміні твору або будь-якому іншому посяганню на твір, що може зашкодити честі і репутації автора.

До майнових прав автора належать (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами (ч.1 ст.15 Закону України «Про авторські права і суміжні права»).

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, у тому числі, і відтворення втору, а також переробки, адаптації, аранжування і інші подібні зміни творів.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено, що автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених ст.ст.21-25 цього Закону.

Використання твору без дозволу суб`єкта авторського права і(або) суміжних прав є порушенням авторського права і(або) суміжних прав, за яке відповідно до вимог ст.52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суб`єкт авторського права може подавати до суду позови, зокрема, про відшкодування моральної шкоди, про стягнення з порушника авторських прав компенсації.

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України)

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний суд неодноразово наголошував на необхідність застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що при інсценізації роману ОСОБА_18 «ІНФОРМАЦІЯ_1», постановку якої здійснено на сцені Національного академічного драматичного театру імені І.Франка режисером - постановником ОСОБА_2, останнім був запозичений текст інсценізації роману ОСОБА_18 «ІНФОРМАЦІЯ_1» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », автором якої є позивач.

Сама по собі надана позивачем до позовної заяви порівняльна інсценізація роману ОСОБА_18 «ІНФОРМАЦІЯ_1», яку під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » було постановлено Київським театром драми та комедії у 1982 році, та роману ОСОБА_18 «ІНФОРМАЦІЯ_1», постановку якої здійснено на сцені Національного академічного драматичного театру імені І.Франка режисером - постановником ОСОБА_2, не дає підстав вважати доведеними ті обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх вимог, а саме, що показана на сцені Театру ім.І.Франка інсценізація роману «ІНФОРМАЦІЯ_1» є самовільною переробкою твору позивача.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а у значній мірі зводяться до незгоди з висновками суду.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 21 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова виготовлена 17 січня 2023 року.

Суддя доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова