Справа № 638/6936/17
Провадження № 2/638/837/22
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Суркової М.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Асєєва М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом Харківського національного медичного університету до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент охорони здоров`я Херсонської ОДА про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

04.05.2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за вартість навчання в ХНМУ у сумі 123581,97 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.08.2009 року ОСОБА_3 зараховано в число студентів 1 курсу медичного факультету Харківського національного медичного університету з 01.09.2009 року. Між позивачем та відповідачем 12.08.2009 року укладено угоду про підготовку фахівця з вищою освітою та відповідач взяв на себе зобов`язання прибути після закінчення університету на місце працевлаштування і відпрацювати не менше трьох років, проте відповідач не прибув на місце роботи, а відтак позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача надав відповідь на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки 03.08.2015 року в.о. головного лікаря комунального закладу «Центральна міська лікарня м.Нова Каховка» сповістив відповідачку про відсутність можливості прийняти на роботу ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю вакантних ставок. Після відмови працедавця, зазначеного в направленні на роботу, відповідач звернулась до Харківського міського центру зайнятості де була взята на облік як безробітна. Таким чином, зобов`язання прибути на місце направлення у термін, визначений у направлені, відповідачем виконано, але враховуючи відмову державного замовника прийняти на роботу відповідача, остання не має можливості виконати зобов`язання відпрацювати за замовленням не менше трьох років.

Ухвалою суду від 25.10.2017 року до участі у справі у якості третьої особи залучено Департамент охорони здоров`я Херсонської ОДА.

У письмових поясненнях від 28.11.2017 року представник позивача зазначив, що належних доказів про явку відповідача до комунального закладу «Центральна міська лікарня міська Нова Каховка» або Херсонської обласної державної адміністрації щодо її працевлаштування немає. Відповідач звернулась до державної служби зайнятості з порушенням порядку та порушила умови угоди про працевлаштування.

12.02.2018 року від представника третьої особи надійшла заява про підтримання позовних вимоги та розгляд справи за їх відсутності.

У судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, представник відповідача заперечував у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

12.08.2009 року між Харківським національним медичним університетом в особі ректора ОСОБА_4 та студенткою ОСОБА_3 укладено угоду № 090203 про підготовку фахівця з вищою освітою, 04.09.2013 року між сторонами укладено додаткову угоду. За умовами п.1.1,1.2 угоди та додаткової угоди позивач зобов`язується забезпечити студентові якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програми і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця; видачу направлення, наданого Міністерством охорони здоров`я України про місце працевлаштування в державному секторі народного господарства після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації. В свою чергу, відповідач, за умовами п.2.2,2.3 угоди та додаткової угоди зобов`язується прибути після закінчення Харківського національного медичного університету на місце направлення у термін, визначений у направленні і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання та компенсувати всі витрати, включаючи суму стипендії та матеріальної допомоги, за час навчання в університеті.

Згідно виписки з наказу №259-с від 07.08.2009 року ОСОБА_3 зараховано до складу студентів з 01.09.2009 року на факультет педіатрії. Згідно довідки №376/22 від 01.09.2016 року сума нарахованої та виплаченої стипендії ОСОБА_3 за період навчання з 01.09.2009 року по 26.06.2015 рік становить 50431,97 грн, вартість навчання за спеціальністю «Педіатрія» за період з 01.09.2009 року по 26.06.2015 рік становить 73150 грн, а всього 123581,97 грн. При цьому наказом №159 від 30.04.2009 року затверджено вартість додипломної підготовки в університеті на контрактній основі, зокрема, за спеціальністю «Педіатрія». Згідно направлення на роботу №2 ОСОБА_3 , яка закінчила у червні 2015 року Харківський національний медичний університет за спеціальністю педіатрія, направлено в розпорядження Департаменту охорони здоров`я Херсонської ОДА КЗ «Центральна міська лікарня м.Нова Каховка» для роботи на посаді лікаря-педіатра, дата прибуття 01.08.2015 року. 19.11.2014 року відповідач надала письмову згоду на пропозицію щодо працевлаштування.

Представником відповідача надано листа в.о. головного лікаря Комунального закладу «Центральна міська лікарня міста Нова Каховка» №01-16/1649 від 03.02.2015 року на адресу директора Департаменту охорони здоров`я ОСОБА_5 , за яким адміністрація Комунального закладу «Центральна міська лікарня міста Нова Каховка» не має можливості прийняти для проходження інтернатури лікаря-інтерна зі спеціальності «Педіатрія» ОСОБА_3 у зв`язку з реорганізацією закладу шляхом виділення з його складу юридичної особи комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Нова Каховка» та відсутністю вакантних ставок. Згідно довідки від 05.10.2015 року ОСОБА_3 перебуває на обліку як безробітна в Харківському МЦЗ з 24.09.2015 року.

У заяві від 02.02.2018 року директор Департаменту охорони здоров`я Херсонської обласної державної адміністрації повідомив, що ОСОБА_3 до проходження інтернатури у Херсонській області згідно з державним розподілом МОЗ України не приступила, з питання перерозподілу в іншу область не зверталась. Згідно копії свідоцтва про одруження відповідач одружилась 10.10.2020 року та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 1, 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини другої статті 52 Закону України від 23 травня 1991 року «Про освіту» (у редакції, чинній на дату укладення угоди між сторонами), випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач, підписуючи угоду від 12.08.2009 року, погодилась на працевлаштування її навчальним закладом, отримала направлення на роботу та, навчаючись на кошти Державного бюджету, погодилась відшкодувати вартість свого навчання у разі відмови відпрацювати не менше трьох років.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 69-72 постанови від 26 січня 2021 року у справі № 607/3693/17 (провадження № 14-151цс20) зазначила про те, що якщо частина друга статті 52 Закону України «Про освіту» 1991 року була чинною на час вступу студента до вищого навчального закладу, та особа, яка претендує на отримання вищої освіти, добровільно підписала угоду про підготовку фахівця з вищою освітою, навчалася за кошти державного бюджету, погодилася відшкодувати вартість цього навчання, погодилася на працевлаштування її відповідним навчальним закладом на умовах зазначеної угоди та отримала направлення на роботу, то у разі відмови цієї особи відпрацювати відповідно до умов зазначеної угоди встановлений термін відпрацювання заклад освіти, який забезпечив відповідне навчання цієї особи, може в судовому порядку стягнути з неї кошти за навчання.

Щодо процедури прийняття на роботу за направленням суд зазначає наступне.

В п. 21,22 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 № 367 (чинній на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Якщо замовник відмовив у прийнятті на роботу випускника, останній звертається до державної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. При цьому пред`являється направлення на роботу і засвідчена печаткою замовника довідка про відмову у працевлаштуванні. Випускникові, якому відмовлено у прийнятті на роботу після прибуття до місця призначення, замовник компенсує витрати, пов`язані як з переїздом випускника і членів його сім`ї до місця призначення, так і з поверненням до постійного місця проживання (якщо він був направлений до віддаленої місцевості) згідно з визначеними в угоді умовами та для випускників, що закінчили вищий медичний (фармацевтичний) заклад освіти III - IV рівня акредитації, забезпечити можливість одержати спеціалізацію в інтернатурі.

Рішенням Новокаховської міської ради Херсонської області №840 від 15.11.2012 року реорганізовано комунальний заклад «Центральна міська лікарня міста Нова Каховка» шляхом виділу з його складу юридичної особи комунальний заклад «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Нова Каховка».

28.01.2014 року Департамент охорони здоров`я Херсонської обласної державної адміністрації надав інформацію про потребу закладів у спеціалістах за спеціальностями, зокрема педіатрія 30. Також, 06.10.2014 року надано уточнений перелік конкретних робочих місць працевлаштування випускників, зокрема на посаду лікаря-педіатра до КЗ «Центральна міська лікарня міста Нова Каховка».

18.09.2015 року Департамент охорони здоров`я Херсонської обласної державної адміністрації надав інформацію, що ОСОБА_3 за місцем направлення до роботи КЗ «Центральна міська лікарня міста Нова Каховка» за спеціальністю педіатрія до проходження інтернатури не приступила, з питань перерозподілу не зверталась.

Також, за повідомленням Департаменту охорони здоров`я Херсонської обласної державної адміністрації від 12.08.2015 року 05.05.2015 року отримано листа відповідача, за яким остання повідомляє, що не має можливості приступити до навчання в інтернатурі.

Згідно п.5 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 (чинній на час виникнення спірних правовідносин) за рік до закінчення навчання міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, державні організації та установи, уповноважені Кабінетом Міністрів України, укладають контракти з виконавцями державного замовлення (далі - державні замовники) відповідно до кількості замовлених місць, подають міністерствам та центральним органам виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні вищі навчальні заклади, які виконують державне замовлення (далі - виконавці державного замовлення), перелік місць працевлаштування та умов, які вони зобов`язуються створити випускнику (забезпеченість житлом, розмір заробітної плати, інші соціальні гарантії). Замовники несуть відповідальність за достовірність поданої інформації про потребу у фахівцях. Також, п.7 даного порядку визначено, що замовники можуть за рахунок своїх коштів надавати студентам матеріальну допомогу, а також встановлювати доплати до державної стипендії, визначеної для відповідної спеціальності, курсу, навчального закладу. Граничні розміри зазначених виплат не обмежуються.

Враховуючи вищевикладене, ні КЗ ««Центральна міська лікарня міста Нова Каховка», ні КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Нова Каховка» не є замовниками, проте замовником є Департамент охорони здоров`я Херсонської обласної державної адміністрації.

Таким чином, в порушення п. п. 21,22 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 № 367 (чинній на час виникнення спірних правовідносин) відповідач не звернулась саме до замовника з питання працевлаштування за направленням після закінчення навчання, чим порушила умови угоди та додаткової угоди, зазначений порядок та норми Закону України «Про вищу освіту».

Посилання відповідача та представника відповідача на відмову КЗ «Центральна міська лікарня міста Нова Каховка» у працевлаштуванні як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог є помилковими та не ґрунтується на вимогах закону, оскільки останній не є замовником на підготовку фахівця з вищою освітою.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними доказами (ст.ст. 76-80 ЦПК України) та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 611, 629 ЦК України, ст.ст.12,13, 141,263,264,265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Харківського національного медичного університету (м.Харків, пр.Науки, 4, ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа: Департамент охорони здоров`я Херсонської ОДА (м.Херсон, вул.295 Стрілецької дивізії, 21) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Харківського національного медичного університету заборгованість за вартість навчання у сумі 123581 (сто двадцять три тисячі п`ятсот вісімдесят одна) грн 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Харківського національного медичного університету суму сплаченого судового збору у розмірі 1853 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят три) грн 73 коп.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 23.02.2022 року.

Головуючий Є.В.Невеніцин