Справа № 710/1027/22
Провадження № 2/710/350/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2022 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Побережної Н.П.,

за участі секретаря судового засідання - Гадіон К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

29.07.2022 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов. Предмет позову: визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 . Підставою подачі позову вказано, що відповідачі не проживають за вказаною адресою.

Свій позов позивач мотивує тим, що він з 29.12.2016 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності на будинок ним набуте на підставі спадкування за законом. За вказаною адресою, окрім позивача зареєстровані: її чоловік, ОСОБА_4 , та син, ОСОБА_2 , дочка, ОСОБА_3 . Син, ОСОБА_2 з 2002 року в будинку АДРЕСА_1 не проживає, а проживає в іншому місці. Дочка, ОСОБА_3 , з 2013 року в будинку АДРЕСА_1 не проживає, а проживає в іншому місці. З відповідачами позивач не спілкується, а тому адреса місця їхнього проживання йому не відома. Відповідачі не проживають в даному будинку, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в будинку не мають і взагалі будинком вони не цікавляться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач не чинила. Факт реєстрації відповідачів порушує їхнє право на вільне розпорядження і користування своїм майном, позивач позбавлений можливості розпоряджатися ним, в тому числі оформити житлову субсидію, вчиняти правочини тощо. Тому позивач звернувся до суду.

Заяв, клопотань, від учасників справи до суду не надходило.

У судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без її участі.

Відповідач 1 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Відповідач 2 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 09.08.2022 було відкрито провадження по справі.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 06.09.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Позивач виконав вимоги ухвали у, встановлений суддею термін.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 11.10.2022 позивачу було запропоновано в п`ятиденний строк з моменту отримання даної ухвали, надати суду докази, що підтверджували б факт звернення до органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг за місцем зареєстрованого місця проживання відповідача, в результаті якого позивачу було відмовлено в знятті відповідачів з зареєстрованого місця проживання. Позивач вимоги ухвали не виконав.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 22.11.2022 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

2. Мотивувальна частина:

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення на підставі наступного.

У суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.12.2016, посвідченого приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області Білоусом В.П., ОСОБА_1 отримала у спадок житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно з Витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданим Виконавчим комітетом Шполянської міської ради ОТГ від 15.07.2022 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до підтвердження голови вуличного комітету вул. Виноградної в м. Шпола Звенигородського району Черкаської області ОСОБА_5 від 18.07.2022 син ОСОБА_2 не проживає по АДРЕСА_1 з 2002 року, а також дочка ОСОБА_3 не проживає за цією ж адресою з 2013 року.

Згідно з переліком об`єктів топоніміки м. Шпола, назви яких перейменовано розпорядженням голови Шполянської міської ради від 19.02.2016 вул. Зої Космодем`янської було перейменовано на вул. Виноградна.

Відповідно до будинкової книги за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 41, 55 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.

При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача. Відповідачі, котрі є дітьми позивача, дійсно відсутні у спірному приміщені більше дев`яти років; відповідачами не наведено поважних причини відсутності, крім того судом з`ясовано, що між власником та відповідачами будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було.

Однак, 01.12.2021 набув чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», яким виключено ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та здійснюється регулювання відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

Пунктом 11 частини 1 статті2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» визначено, що реєстраційна дія це внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи. Реєстраційна дія є завершеною після отримання органом реєстрації підтвердження про внесення відповідної інформації до відомчої інформаційної системи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Таким чином, позивач, набувши право власності на вказаний будинок, вправі відповідно п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» подати до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем зареєстрованого місця проживання відповідача відповідну заяву у паперовій формі, внаслідок чого буде здійснено зняття відповідачів з зареєстрованого місця проживання. Доказів вчинення таких дій позивач не надав, а також не надав відмови органу реєстрації, про необхідність чого було роз`яснено позивачу в порядку ст.12 ЦПК України ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 12.10.2022.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, заявлений спір підлягає вирішенню в позасудовому порядку, який детально врегульований нормативним актом, порушення прав позивача судом не встановлено, а відтак підстав для задоволення позову немає.

Оскільки позов не підлягає задоволенню судові витрати позивача у справі залишаються на його рахунку.

На підставі ст.ст. 41, 45 Конституції України, ст. 321, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.П. Побережна