Справа № 758/9651/22
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

29 грудня 2022 року місто Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Ларіонова Н.М., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва надійшла позовна заява, в якій позивач просить розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб, в якому вони мають одну дитину.

Ухвалою від 14.11.2022 р. вищевказана заява на підставі ст.185 ч.1 ЦПК України була залишена з наданням заявнику строку в 10 днів для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір в установленому законом розмірі (992,4 грн.)

Копія вищевказаної ухвали була доставлена позивачу на його електронну адресу, зазначену в позові.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя вважає, що вищевказаний позов підлягає поверненню за таких підстав.

Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до чинного ЦПК України ухвала про залишення позову без руху підлягає апеляційному оскарженню лише в частині визначення розміру судового збору.

Як вбачається з матеріалів позову, ухвала від 14.11.2022 р. не оскаржувалась позивачем в апеляційному порядку, набрала законної сили та підлягала виконанню позивачем.

Частиною 2 статті 43 ЦПК України визначені обов`язки учасників справи, зокрема і виконувати процесуальні дії у встановлений законом або судом строки (п.6).

Тим самим, позивач мала виконати ухвалу від 14.11.2022 р. про залишення позову без руху, подавши до суду квитанцію про сплату судового збору.

Між тим, станом на 29.12.2022 р. зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви не усунуті (судовий збір не сплачений).

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позивачем, ані у встановлений в ухвалі строк, ані на час постановлення даної ухвали не виконані вимоги ухвали суду від 14.11.2022 р. про залишення позову без руху.

Про наслідки невиконання ухвали про залишення заяви без руху позивачу було роз`яснено в ухвалі від 14.11.2022 р.

Згідно ст.12 ч.4 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, відповідно до ст.185 ч.3 ЦПК України вищевказана заява вважається неподаною та підлягає поверненню заявникові, оскільки заявник не усунув недоліки в повному обсязі у встановлений судом строк.

В прецедентних рішеннях Європейського суду з прав людини зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави («Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р.).

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню заявника до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову. А відтак, позивач не позбавлений права на доступ до правосуддя, оскільки має можливість повторного звернення до суду із позовом аналогічного змісту в установленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.185 ч.3, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - повернути позивачу.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 29.12.2022 р.

СуддяН. М. Ларіонова