ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2674/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Єрош Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ПАТ «СК «Українська страхова група» про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, моральної шкоди внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з відповідачів на свою користь 169 716,04 грн. понесених матеріальних збитків, 40 000 грн. моральних збитків та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 жовтня 2017 року водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки для руху, яку об`єктивно спроможній був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу для об`їзду пішохода ОСОБА_3 , який вийшов на проїзну частину, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Фіат», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобілем «Субару», д.н.з НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , в результаті чого було пошкоджено належний ОСОБА_1 автомобіль «Фіат», д.н.з. НОМЕР_2 .

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП та закрито провадження у справі в зв`язку з закінченням строків розгляду справи.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі в зв`язку з закінченням строків розгляду справи.

Позивач зазначає, що вартість ремонту склала 192 570 грн., відповідно до рахунку-фактури ремонтних робіт.

На час пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ «СК «УСГ».

Позивач звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із заявою про виплату страхового відшкодування та страховиком була виплачена сума страхового відшкодування у розмірі 62 853,96 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди та страховою виплатою, яка була виплачена позивачу становить 129 716,04 грн.

На підставі наведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідачів кошти в розмірі 129 716,04 грн.

Крім того, позивач вказує, що йому було завдано моральних страждань внаслідок даного ДТП, в зв`язку з чим останній просить стягнути з відповідачів 40 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В судових засіданнях позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Також в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судових засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у їх задоволенні, з підстав викладених у відзиві на позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву до суду від нього не надходило.

Третя особа в судові засідання не з`являлась, однак надіслали пояснення щодо позову та просили суд розгляд справи здійснювати у їх відсутність

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачає ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2017 року водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки для руху, яку об`єктивно спроможній був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу для об`їзду пішохода ОСОБА_3 , який вийшов на проїзну частину, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Фіат», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобілем «Субару», д.н.з НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , в результаті чого було пошкоджено належний ОСОБА_1 автомобіль «Фіат», д.н.з. НОМЕР_2 .

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП та закрито провадження у справі в зв`язку з закінченням строків розгляду справи.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі в зв`язку з закінченням строків розгляду справи.

Відповідно до ч. ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до звіту №7776/12/18 від 28.12.2018 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ««Фіат», д.н.з. НОМЕР_2 , ринкова вартість автомобіля в пошкоджено стані, внаслідок ДТП становить 171 990 грн.

Позивач зазначає, що вартість ремонту склала 192 570 грн., відповідно до рахунку-фактури ремонтних робіт, що є значно більшою сумою, що витратив позивач на ремонтні роботи, а відтак ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не застосовується до даних правовідносин.

На час пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ «СК «УСГ», згдіно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6362362.

Позивач звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із заявою про виплату страхового відшкодування та страховиком була виплачена сума страхового відшкодування у розмірі 62 853,96 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди та страховою виплатою, яка була виплачена позивачу становить 129 716,04 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи наведене та те, що вина водія ОСОБА_2 за заподіяну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки доведена постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2018 року, а його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПАТ «СК «УСГ», яке виконало свої зобов`язання та вина ОСОБА_3 за заподіяну шкоду позивачу доведена постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.06.2018 року, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів різниці між фактичним розміром матеріальної шкоди і страховою виплатою у розмірі 129 716,04 грн. в рівних частинах з кожного, підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені.

Крім того, в результаті ДТП, яка мала місце 16.10.2017 року, з вини відповідачів, позивач звернулась за медичною допомогою до ТОВ «Медичний цент «Добробут-Поліклініка», вартість зазнав моральних страждань, оскільки він довгий час не міг користуватися своїм автомобілем та був порушений його повсякденний устрій життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має були зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд з урахуванням обставин справи, характеру та обсягу заподіяних позивачу фізичних та моральних страждань, вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача в порядку відшкодування моральної шкоди 4 000 грн.: по 2 000 грн. з кожного,що знайшло своє підтвердження у судових засіданнях, а решті суми - відмовити.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правової допомоги №111/20 року, актом № 1 приймання-передачі наданих послуг, а тому, витрати позивача на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідачів у розмірі 15 000 грн.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача впідлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.7, 9, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 244, 245, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 129 716,04 грн. в рівних частинах з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 4 000 грн.: по 2 000 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 697,16 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн, а всього 16 697,16 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Суддя :