МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 486/2152/21
Провадження № 22-ц/812/1049/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Калашник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Далматової Г.А. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка до депутата Южноукраїнської міської ради Миколаївської області Пелюха Миколи Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, про захист ділової репутації, -

В С Т А Н О В И В :

В грудня 2021 року Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка звернулося із позовом до депутата Южноукраїнської міської ради Миколаївської області Пелюха М.О., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, про захист ділової репутації, в якому просило визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка на недоторканість ділової репутації, інформацію, яка поширена на сайті міста Южноукраїнська 23 вересня 2021 року під час пленарного засідання сесії Южноукраїнської міської ради Миколаївської області та зобов`язати відповідача спростувати вказану інформацію.

Позов обґрунтовано тим, що 23 вересня 2021 року під час пленарного засідання сесії Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (19 сесія VIII скликання), міський голова надав слово начальнику управління освіти Сінчуку Ю.М., який озвучив інформацію щодо реформування шкільного харчування, яке стартує з 01.01.2022. Вже розроблені норми організації харчування в закладах освіти, а це і порядок організації харчування, і перелік обладнання, яке в обов`язковому порядку повинно бути на харчоблоках шкіл для забезпечення приготування по новому меню. ОСОБА_1 представив депутатам фотопрезентацію нового обладнання та відповідного меню. Для дотримання всіх норм необхідно придбати: 6 шт. - пароконвектоматів, 6 шт. - овощерізок, 6 шт. - міксерів, 7 шт. - блендерів, 2 шт. - м`ясорубки тощо. Загальна сума для придбання обладнання становить 1 млн 408 тис. грн. ОСОБА_1 просив кошти з ресурсу, які не були витрачені управлінням освіти, в сумі 700 тис. грн та не використані кошти з садочку в с. Іванівка, який не відкрився, в сумі 708 тис. грн погодити на внутрішній перерозподіл для придбання вище зазначеного обладнання, адже тендерні процедури довготривалі, тому необхідно в цьому році встигнути здійснити закупівлю.

Відбулось обговорення за участю депутатів міської ради ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , в ході якого обговорили цінову політику, вартість обладнання для його придбання.

Разом з тим, депутатом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області ОСОБА_6 було висловлено свої сумніви щодо правдивості слів і озвучених цін начальником управління, які він вважає їх завищеними (Витяг протоколу пленарного засідання сесії Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 23.09.2021 року №23 (19 сесія VIII скликання).

Також депутатом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області Пелюхом М.О. було озвучено коментар з приводу закупівель управлінням освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка за процедурами закупівель відкриті торги на Прозорро. У даному коментарі відповідач стверджував про те, що управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка здійснює закупівлю олії, чайників, утюгів і т.д. за завищеними цінами.

Крім того, депутат Южноукраїнської міської ради Миколаївської області ОСОБА_6 вважає, що управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка не може бути ефективним в плані харчування та зазначив, що як показує практика держава і місцеві органи самоврядування не досить ефективні виконавці і неякісні. Коментар відповідача міститься на відео онлайн трансляції пленарного засідання сесії Южноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області (19 сесія VIII скликання) від 23.09.2021 року з 1:29:09 по 1:30:20.

ОСОБА_1 заперечив щодо необґрунтованих та голослівних звинувачень з боку депутата ОСОБА_6 . Запевнив, що діє в рамках чинного законодавства. В результаті численних перевірок - порушень не виявлено.

Оскільки дане пленарне засідання сесій Южноукраїнської міської ради Миколаївської області транслювалося онлайн на офіційному веб-сайті міста Южноукраїнська та оприлюднено онлайн трансляцію (відео) на сайті міста Южноукраїнська, то вище вказані висловлювання відповідача одразу були поширені серед невизначеного кола осіб та стали загальнодоступними необмеженому колу осіб, та забезпечено можливість постійного його перегляду.

Отже, транслювання онлайн, 23.09.2021 року, на офіційному сайті міста Южноукраїнська пленарного засідання сесії Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (19 сесія VIII скликання) та подальше оприлюднення онлайн трансляції (відео) на сайті міста Южноукраїнська, в якому міститься висловлювання депутата Южноукраїнської міської ради Миколаївської області ОСОБА_6 щодо озвучених цін начальником управління та ствердження про їх завищення, проведення позивачем за процедурами закупівель відкриті торги на Прозорро олії, чайників, утюгів і т.д. за завищеними цінами та те, що управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка не може бути ефективним в плані харчування та надає послуги з харчування не досить ефективні та неякісні, є поширенням недостовірної інформації.

При цьому, інформація, яка поширена відповідачем безпосередньо стосується позивача, оскільки в ній стверджується про те, що позивач нібито завищив ціни на придбання обладнання: 6 шт. - пароконвектоматів; 6 шт. - овощерізок; 6 шт. - міксерів; 7 шт. - блендерів; 2 шт. - м`ясорубки тощо, загальна сума для придбання яких становить 1 млн 408 тис. грн, здійснює закупівлі на Прозорро олії, чайників, утюгів і т.д. за завищеними цінами та те, що управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка не є ефективним в плані харчування та надає послуги з харчування не досить ефективні та неякісні.

Вказана інформація є такою, що порушує його особисті немайнові права: завдає шкоди діловій репутації, а тому порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання поширеної інформації недостовірною та спростування її відповідачем.

Відповідно до частини 2 статті 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися таких правил депутатської етики, зокрема, не допускати образливих висловлювань, не використовувати у публічних виступах недостовірні або неперевірені відомості стосовно органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій, їх керівників та інших посадових чи службових осіб, депутатських груп, фракцій, окремих депутатів місцевих рад.

Інформація, яка поширена відповідачем про позивача не містить алегорій, сатири, гіпербол тощо, вона не є припущенням чи критикою позивача, її цілком можна перевірити на достовірність, тому вона не є оціночними судженнями.

З огляду на характер використаних мовних засобів, інформація, яка була поширена відповідачем, є твердженням про факти, яких не існувало. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» Європейська Конвенція та рішення Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду.

Оскільки поширена інформація є твердженням про факти, яких ніколи не існувало та які не були перевірені відповідачем, і які не можуть бути підтверджені, оспорювана позивачем інформація підлягає спростуванню.

Крім того, відповідно до статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим у явленням про добро і зло, а під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позивач вважає, що інформація, яка була поширена відповідачем є негативною, а згадування прізвища ОСОБА_1 у вказаному контексті дискредитують позивача, завдають шкоди діловій репутації.

Позивач згідно Положення про управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка (в новій редакції), затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради від 17.09.2020 №2002 (далі - Положення) є виконавчим органом Южноукраїнської міської ради, здійснює управління закладами освіти комунальної власності Южноукраїнської міської територіальної громади та сприяє їх фінансовому забезпеченню; вносить пропозиції щодо обсягів бюджетного фінансування закладів освіти та аналіз їх виконання, забезпечує організацію медичного обслуговування та харчування у закладах освіти. Крім того, згідно п. 5.2 Положення начальник управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка, начальник Управління представляє інтереси громади в галузі освіти у відносинах з юридичними та фізичними особами.

Тому поширення зазначеної інформації про позивача однозначно негативно впливає на суспільну оцінку його професійної діяльності у мешканців Южноукраїнської міської територіальної громади, відтак є такою, що порушує право позивача на повагу до недоторканості ділової репутації.

При цьому, спірні висловлювання набули негативного значення та сприймаються суспільством негативно, створюючи враження, що позивач діє всупереч інтересам Южноукраїнської міської територіальної громади, що у свою чергу руйнує оцінку її ділових і професійних якостей.

Враховуючи, що порушення особистих немайнових прав позивача відбулося у результаті поширення про нього недостовірної інформації депутатом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області Пелюхом М.О., 23.09.2021 року, під час пленарного засідання сесії Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (19 сесія VIII скликання) та яка в подальшому розміщена на веб-сайті міста Южноукраїнська за адресою в мережі Інтернет, то адекватним способом захисту прав позивача є спростування такої недостовірної інформації у аналогічний спосіб: 1) шляхом розміщення на веб-сайті міста Южноукраїнська вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Спростування»; 2) шляхом спростування недостовірної інформації, наданої на пленарному засіданні сесії Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 23.09.2021 року (19 сесія VIII скликання), на пленарному засіданні чергової сесії Южноукраїнської міської ради Миколаївської області.

Отже, оцінюючи зміст поширеної відповідачем інформації, звертає увагу суду на наступне: 1) інформація, яка була поширена відповідачем, була доведена до відома невизначеної кількості осіб, зокрема користувачів та відвідувачів веб-сайту міста Южноукраїнська, відвідувачів пленарного засідання сесії Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (19 сесія VIII скликання); 2) поширена інформація стосувалася безпосередньо особи позивача, є недостовірною та неправдивою; 3) оспорювана інформація не належить до оціночних суджень, а є недостовірною та негативною інформацією, яка порушує особисті немайнові права та завдає шкоди діловій репутації позивача; 4) оспорювана інформація становить предмет загального суспільного інтересу, є резонансною та такою, що впливає на громадську думку стосовно позивача.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка на недоторканість ділової репутації, інформацію, яка поширена на сайті міста Южноукраїнська 23 вересня 2021 року, під час пленарного засідання сесії Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (19 сесія VIII скликання), депутатом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області ОСОБА_6 про те, що озвучені ціни начальником управління на придбання обладнання: 6 шт. - пароконвектоматів; 6 шт. - овощерізок; 6 шт. - міксерів; 7 шт. - блендерів; 2 шт. - м`ясорубки тощо, загальна сума для придбання яких становить 1 млн 408 тис. грн, є завищеними, про здійснення закупівлі на Прозорро олії, чайників, утюгів і т.д. за завищеними цінами, а також те, що Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка не є ефективним в плані харчування та надає послуги з харчування не досить ефективні та неякісні.

Крім того, зобов`язати депутата Южноукраїнської міської ради Миколаївської області ОСОБА_6 спростувати поширену відносно Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка недостовірну інформацію у аналогічний спосіб: 1) шляхом розміщення на веб-сайті міста Южноукраїнська вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Спростування»; 2) шляхом спростування недостовірної інформації, наданої на пленарному засіданні сесії Южноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області від 23.09.2021 року (19 сесія VIII скликання), на пленарному засіданні чергової сесії Южноукраїнської міської ради Миколаївської області.

А також, стягнути з відповідача - депутата Южноукраїнської міської ради Миколаївської області Пелюха Миколи Олександровича на користь Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2270.00 грн.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 жовтня 2022 року в задоволенні позову Управлінню освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка до депутата Южноукраїнської міської ради Миколаївської області Пелюха Миколи Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, про захист ділової репутації відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач навів аналіз положень ст. 32, 34, 68 Конституції України, ч.1 ст.91, 94, 277, ч.4 ст. 302 ЦК України, ст. 5 Закону України «Про інформацію», п.1,4,15 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», а також правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі №761/6866/16-ц, в постановах Верховного Суду від 05.06.2019 року по справі №727/8388/17 та від 22.11.2021 року по справі №761/32924/19-ц.

Крім того, апелянт зазначив, що судом першої інстанції було досліджено флеш-носій RiDATA- (16 GB) за №Y835H0036383 з відеозаписом пленарного засідання 19 сесії VIII скликання Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 23.09.2021 року та сторінку веб-сайту міста Южноукраїнська, де розміщено відео онлайн трансляцію пленарного засідання 19 сесії VIII скликання Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 23.09.2021 року за посиланням http://yu.mk.ua/news/show/onlayn translyatsiya 19 sesii yuzhnoukrainskoi miskoi radi vii і sklikannya?.

На даному відео міститься висловлювання відповідача в стверджувальній формі про те, що начальником управління освіти ОСОБА_1 завищено ціни на придбання обладнання: 6 шт. - пароконвектоматів; 6 шт. - овощерізок; 6 шт. - міксерів; 7 шт. - блендерів; 2 шт. - м`ясорубки тощо, загальна сума для придбання яких становить 1 млн 408 тис. грн, здійснює закупівлі на Прозорро олії, чайників, утюгів і т.д. за завищеними цінами та те, що управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка не є ефективним в плані харчування та надає послуги з харчування не досить ефективні та неякісні.

Факти поширення вищезазначеної інформації відповідачем не заперечувались, а навпаки останнім було зазначено, що він неодноразово звертав увагу на зловживання Управлінням освіти в закупівлях, завищенням очікуваної вартості, завищеннях цін. Його звинувачення відповідають дійсності, оскільки ще в 2020 році при закупівлі олії та електрообладнання, такого як чайники, праски, після його розголосу в суспільстві вартість олії додатковими угодами була зменшена на 20%, а закупівля електропобутової техніки взагалі скасована. Це говорить про те, що його звинувачення не є безпідставними.

Разом з тим, судом першої інстанції залишено поза увагою ті обставини, що 23.09.2021 на засідання 19 сесії VIII скликання Южноукраїнської міської ради Миколаївської області були присутні 28 депутатів Южноукраїнської міської ради та міський голова, а також розміщено відеозапис пленарного засідання 19 сесії VIII скликання Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 23.09.2021 року на сайті міста Южноукраїнська.

Також, як зазначено в рішенні, судом першої інстанції було досліджено розпорядження Южноукраїнського міського голови від 13.12.2021 №331-р «Про створення робочої групи з перевірки тендерних закупівель управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка», акт перевірки тендерних закупівель Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка за період 01.01.2021 по 20.12.2021.

В акті перевірки тендерних закупівель Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка за період 01.01.2021 по 20.12.2021 відсутня інформація про виявлені порушення вимог чинного законодавства під час проведення тендерних закупівель управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка за період 01.01.2021 по 20.12.2021.

Тому, Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка вважає, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що мало місце поширення відповідачем недостовірної інформації необмеженому колу осіб, є загальнодоступною та яка стосується позивача - Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка.

Позивач згідно Положення про управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка (в новій редакції), затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради від 17.09.2020 №2002, є виконавчим органом Южноукраїнської міської ради, до .основних функцій якого віднесено забезпечення організації харчування дітей у закладах освіти.

Крім того, згідно п.5.2 Положення про управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка (в новій редакції), затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради від 17.09.2020 №2002, начальник управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка представляє інтереси громади в галузі освіти у відносинах з юридичними та фізичними особами.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є депутатом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області. Крім того, даний факт не заперечується самим відповідачем.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися таких правил депутатської етики, зокрема, не допускати образливих висловлювань, не використовувати у публічних виступах недостовірні або неперевірені відомості стосовно органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій, їх керівників та інших посадових чи службових осіб, депутатських груп, фракцій, окремих депутатів місцевих рад.

Проте, під час ухвалення рішення суд першої інстанції не надав належної юридичної оцінки цим обставинам, а отже не застосував належну до застосування норму пункту 5 частини 1 статті 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», статті 5 Закону України «Про інформацію».

Так, переглядаючи відео пленарного засідання 19 сесії VIII скликання Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 23.09.2021 року можна почути, зокрема, наступні тези Відповідача: «... Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка здійснює закупівлю олії, чайників, утюгів і т. д. за завищеними цінами», «Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка не може бути ефективним в плані харчування».

Позивач вважає, що дані тези містять стверджувальний характер, при їх викладені не використано прикметники, гіперболи, алегорії або сатиру, мовні засоби та обороти, які застосовуються при наданні критичної оцінки діяльності тієї чи іншої особи або свідчать про викладення власних думок. А тому, за характером висловлювань і вжитих словосполучень поширена відповідачем інформація є фактичним твердженням, оскільки містить посилання на обставини як такі, що реально існують та які можна перевірити.

Таким чином, позивач вважає, що суд першої інстанції не дослідив та не встановив в повній мірі фактичні обставини справи, які мали значення для правильного вирішення справи, в результаті чого помилково дійшов висновку про те, що висловлювання відповідача містили саме оціночні судження і стосувалися діяльності позивача, як посадової особи.

Не погоджується апелянт з висновком суду, що інформація, яку позивач просить визнати недостовірною та зобов`язати спростувати, була доведена відповідачем до відома депутатів на сесії Южноукраїнської міської ради Миколаївської області не з метою приниження честі, гідності та ділової репутації позивача, а з метою донесення інформації щодо покращення ситуації у м. Южноукраїнську та громаді щодо харчування в закладах освіти.

При цьому суд не звернув уваги на ту обставину, що як було зазначено у рішенні Рахункової палати від 20.12.2007 року №01/47-рш, дії замовників під час проведення закупівлі товарів, робіт та послуг за завищеними цінами свідчать про наявність корупційних діянь та зловживання владою або службовим становищем з боку його посадових осіб, які спрямовані на протиправне використання наданих їм повноважень для одержання матеріальних благ, послуг, пільг та інших переваг.

Відповідно до ч. 1 ст.5 Закону України «Про публічні закупівлі» закупівлі здійснюються за такими принципами, зокрема, максимальна економія, ефективність та пропорційність; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Отже інформація, поширена відповідачем про те, що Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка здійснює закупівлю олії, чайників, утюгів і т. д. за завищеними цінами та не може бути ефективним в плані харчування є такою, що порушує його особисті немайнові права: завдає шкоди діловій репутації, зокрема дискредитує його в очах широкого загалу, безпідставно вказує на недотримання ним встановленого порядку та норм чинного законодавства, а також вселяє недовіру у мешканців Южноукраїнської міської територіальної громади до надання позивачем послуг з харчування дітей в закладах освіти, що ставить під сумнів сформовану та напрацьовану роками позитивну ділову репутацію.

Не надав суд також належної правової оцінки тому, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував правдивість інформації, поширеної ним стосовно позивача 23.09.2021 року під час пленарного засідання 19 сесії VIII скликання Южноукраїнської міської ради Миколаївської області.

Натомість, позивачем надано до суду докази, зокрема, акт перевірки тендерних закупівель Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка за період 01.01.2021 по 20.12.2021, де відсутня інформація про виявлені порушення вимог чинного законодавства під час проведення тендерних закупівель Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка за період 01.01.2021 по 20.12.2021.

Крім того, створеною робочою групи з перевірки тендерних закупівель управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка згідно розпорядження Южноукраїнського міського голови від 13.12.2021 №331-р, в акті перевірки тендерних закупівель управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка за період 01.01.2021 по 20.12.2021 зазначено про наступне - «Загальна сума економії від проведених процедур закупівлі за 2021 рік складає 1221686,26 грн».

Отже Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка вважає акт перевірки тендерних закупівель Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка за період 01.01.2021 по 20.12.2021 належним доказом, який містить інформацію щодо предмета доказування, якому судом першої інстанції не надано належної оцінки під час ухвалення рішення, що оскаржується.

Не згоден апелянт також з висновком суду, що із наданих позивачем доказів не вбачається приниження честі, гідності та ділової репутації, а лише критика та емоційна оцінка дій позивача як посадової особи, а тому позовні вимоги про захист ділової репутації в частині визнання недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка на недоторканість ділової репутації, інформацію, яка поширена на сайті міста Южноукраїнська 23 вересня 2021 року під час пленарного засідання сесії Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, задоволенню не підлягають та вважає, що під час ухвалення рішення судом першої інстанції неправильно враховані висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 30.05.2018 року у справі № 757/15364/14-ц, від 24.01.2019 року у справі №753/21759/16, від 11.07.2018 року у справі №658/1795/17 та від 20.05.2020 року у справі № 758/12586/15, оскільки обставини у даній справі та справах, що наведені вище, не є подібними, так як позивачем у даній справі є юридична особа, а тому позивач не є публічною особою (публічною фігурою).

Отже, на думку апелянта, судом першої інстанції не досліджено належним чином обставини справи, які мали значення для правильного вирішення справи та обґрунтованого рішення.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Учасники процесу до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, просили розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Так, відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що 23 вересня 2021 року відбулось засідання 19 сесії VIII скликання Южноукраїнської міської ради Миколаївської області. В протоколі №23 від 23 вересня 2021 року /а.с. 15-20/ вказано, що «міський голова надав слово начальнику управління освіти Сінчуку Ю.М., якій озвучив інформацію щодо реформування шкільного харчування, яке стартує з 01 січня 2022 року. Вже розроблені норми організації харчування в закладах освіти, а це і порядок організації харчування та перелік обладнання, яке в обов`язковому порядку повинно бути на харчоблоках шкіл для забезпечення приготування по новому меню. ОСОБА_1 представив депутатам фотопрезентацію нового обладнання та відповідного меню. Для дотримання всіх норм необхідно придбати: 6 шт. - пароконвектоматів, 6 шт. - овощерізок, 6 шт. - міксерів, 7 шт. - блендерів, 2 шт. - м`ясорубки, тощо. Загальна сума для придбання обладнання становить 1 млн. 408 тис. грн. ОСОБА_1 просить кошти з ресурсу, які не були витрачені управлінням освіти, в сумі 700 тис. грн. та не використані кошти з садочку в с. Іванівка, який не відкрився, в сумі 708 тис. грн. - погодити на внутрішній перерозподіл для придбання вище зазначеного обладнання, адже тендерні процедури довготривалі, тому необхідно в цьому році встигнути здійснити закупівлю. Відбулось обговорення за участю депутатів міської ради ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , в ході якого обговорили цінову політику вартість обладнання для його придбання. Депутат міської ради ОСОБА_6 виказав свої сумніви щодо правдивості слів і озвучених цін начальником управління та вважає їх завищеними. ОСОБА_1 заперечив щодо необґрунтованих та голослівних звинувачень з боку депутата ОСОБА_6 Запевнив, що діє в рамках чинного законодавства. В результаті численних перевірок - порушень не виявлено. Відбулося обговорення».

Згідно дослідженого в судовому засіданні відеозапису пленарного засідання 19 сесії VIII скликання Южноукраїнської міської ради Миколаївської області /а. с. 136/ починаючи з часу 01:29:01 та далі, виступає депутат ОСОБА_6 , який вказує, що всім відомо, яким чином проводяться закупівлі управлінням освіти, олія, чайники та праски за ціною, в декілька разів дорожчою. ОСОБА_7 не проблема провести закупівлю по тих цінам, які потрібні, а не по справедливим, ринковим цінам. Управління освіти не може бути ефективним в плані харчування.

Після цього Розпорядженням Южноукраїнського міського голови № 331-р від 13 грудня 2021 року було створено робочу групу з перевірки тендерних закупівель Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка та затверджено її склад /а.с. 51-52/.

Згідно акту перевірки тендерних закупівель Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка за період з 01 січня 2021 року по 20 грудня 2021 року від 18 лютого 2022 року, загальна очікувана сума 31 проведених управлінням освіти процедур закупівлі за 2021 рік складає 345187567,93 грн. Сума укладених управлінням договорів (без врахування змін протягом 2021 року) складає 33297080,97 грн. Загальна сума економії від проведених процедур закупівлі за 2021 рік склала 1221686,26 грн.

Надана представником позивача копія листа від 07 лютого 2022 року /а.с. 50/ стосується розгляду іншої цивільної справи № 486/2153/21, предметом розгляду якого є інформація, поширена на 20 сесії VIII скликання Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, тому судом не була прийнята до уваги.

Проаналізувавши зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач депутат Южноукраїнської міської ради Миколаївської області Пелюх М.О. дійсно публічно висловив певну інформацію стосовно позивача, а саме про те, що Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка нібито завищило ціни на придбання обладнання: 6 шт. - пароконвектоматів; 6 шт. - овощерізок; 6 шт. - міксерів; 7 шт. - блендерів; 2 шт. - м`ясорубки тощо, загальна сума для придбання яких становить 1 млн 408 тис. грн, здійснює закупівлі на Прозорро олії, чайників, утюгів тощо за завищеними цінами та те, що управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка не є ефективним в плані харчування та надає послуги з харчування не досить ефективні та неякісні, яку позивач вважає недостовірною.

Однак, проаналізувавши положення ст. 201, 277 ЦК України, ст. 1, 2 ,30 Закону України «Про інформацію», правові висновки, висловлені в постановах Верховного суду від 30 травня 2018 року у справі №757/15364/14-ц, від 24 січня 2019 року у справі №753/21759/16 від 24 січня 2019 року, від 11 липня 2018 року у справі №658/1795/17, рішенні Європейський суд з прав людини 02 червня 2016 року (остаточне 17 жовтня 2016 року) у справі № 61561/08 «Інститут економічних реформ проти України», враховуючи приписи чинного законодавства, практику Європейського суду з прав людини, практику Верховного Суду щодо фактичних тверджень та оціночних суджень, та всі обставини в сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що висловлювання відповідача депутата Южноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області Пелюха М.О. містили саме оціночні судження і стосувалися діяльності позивача, як посадової особи.

До таких висновків суд дійшов також виходячи із правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у справі № 758/12586/15 від 20 травня 2020 року.

Також суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджується, що вищевказана інформація, яку позивач просить визнати недостовірною та зобов`язати спростувати, була доведена депутатом ОСОБА_6 до відома депутатів на сесії Южноукраїнської міської ради Миколаївської області не з метою приниження честі, гідності та ділової репутації позивача, а з метою донесення інформації щодо покращення ситуації у м. Южноукраїнську та громаді щодо харчування в закладах освіти. За таких обставин, відсутні правові підстави для визнання інформації, яку зазначив позивач в позові, недостовірною та для зобов`язання спростувати вказану інформацію.

Враховуючи хронологічну послідовність подій та дослідивши надані докази, суд першої інстанції вважав, що усі висловлювання та обговорення депутата Южноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області Пелюха М.О. під час проведення сесії міської ради повністю узгоджуються з поняттям критики та оцінки дій публічної особи.

Крім того, суд врахував вимоги ч.4 ст.30 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», згідно якої депутат місцевої ради не несе відповідальності за виступи на засіданнях ради та її органів, за винятком відповідальності за образу чи наклеп.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов остаточного висновку, що із наданих позивачем доказів не вбачається приниження його честі, гідності та ділової репутації, а лише критика та емоційна оцінка дій позивача як посадової особи, а тому позовні вимоги про захист ділової репутації в частині визнання недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка на недоторканість ділової репутації, інформацію, яка поширена на сайті міста Южноукраїнська 23 вересня 2021 року під час пленарного засідання сесії Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги про зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, оскільки така вимога є похідною від вимог про визнання інформації недостовірною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно зі статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

За змістом статті 94 ЦК України, юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Особистим немайновим благом, яке охороняється цивільним законодавством, є, зокрема, ділова репутація (частина 1 статті 201 ЦК України).

Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

За змістом статей 94, 277 ЦК України право на спростування недостовірної інформації належить юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб`єкта (підприємця).

Юридична особа має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ч. 1 ст. 299 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 200 ЦК України, інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Підставою для задоволення позову у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи є сукупність усіх обставин юридичного складу правопорушення, а саме: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. За відсутності хоча б однієї із наведених обставин підстав для задоволення позовних вимог немає.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Норма ч. 1 ст. 30 Закону України "Про інформацію", яка встановлює підстави для звільнення від відповідальності за порушення законодавства про інформацію, має оцінюватися в загальному контексті цього Закону, зокрема статті 5, яка визначає право кожного на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватись своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язано з обов`язками і відповідальністю, є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського спокою, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб.

Проте, свобода слова не може бути безмежна та за її порушення користувача такої свободи може бути притягнуто до відповідальності. Водночас, висловлюючи певні факти або оціночні судження, навіть негативні, особа може бути звільнена від настання несприятливих наслідків за їх розповсюдження.

Європейський суд з прав людини окреслив ознаки, за наявності яких буде дотримана рівновага між принципами демократичного суспільства, свободи слова та права окремої особи на недоторканість її честі та гідності.

У справі «Фельдек проти Словаччини» визначено свободу вираження поглядів як одну з підвалин демократичного суспільства, передумовою самореалізації кожної особи. Вона застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», що сприймаються прихильно, або вважаються необразливими, чи сприймаються байдуже, а також до таких, що ображають, шокують або хвилюють. Стаття 10 Конвенції захищає не тільки суть висловлених ідей чи інформації, а й форму, в якій вони передаються.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Українська Пресс-группа» проти України» суд зауважив, що українські суди не можуть переходити межу розсуду, надану національним органам Конвенцією, та повинні враховувати мету, що переслідувалась при розповсюдженні інформації, а також суспільну необхідність.

В рішенні по справі «Газета «Україна-центр» проти України», яке знайшло своє відображення в Постанові Верховного суду України від 7 лютого 2011 року, суд зазначив, що обов`язок невтручання у право на свободу вираження поглядів та розповсюдження інформації, що призвело б до порушення статті 10 Конвенції, національні суди повинні забезпечувати баланс між потребою захищати репутацію особи та правом розголошувати інформацію, яка становить суспільний інтерес. Суди мають враховувати пропорційність втручання та факт наявності можливості відповісти на оскаржуване розповсюдження. Суди не мають втручатись у право на свободу вираження поглядів та поширення інформації, що є необхідним у демократичному суспільстві.

Під інформацією, що має суспільний інтерес в контексті ч. 1 ст. 3 Конституції України слід розуміти інформацію, яка є важливою (життєво значимою) для значної частини населення на відповідній території.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" зазначено про необхідність повідомляти інформацію, яка становить громадський інтерес, про право громадськості на її отримання, а також про те, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

У свою чергу, фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Ураховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок і поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Про необхідність врахування пропорційності втручання та факту наявності можливості відповісти на оскаржуване розповсюдження йдеться також в рішенні ЄСПЛ № 33014/05 від 5 травня 2011 року у справі "Редакція газети "Правоє дєло" та Штекель проти України".

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "ТОВ "Інститут економічних реформ" проти України" зазначено, що для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень в тому сенсі, що твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, можуть, на цій основі, представлятися оціночними судженнями, а не констатацію фактів.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що поширена відповідачем інформація у його виступі в межах обговорення 23 вересня 2021 року на засіданні 19 сесії VIII скликання Южноукраїнської міської ради Миколаївської області інформації щодо реформування шкільного харчування, яке стартує з 01 січня 2022 року, озвученої начальником управління освіти Сінчуком Ю.М., не містить фактичних даних про відповідні події, а є лише відтворенням власного суб`єктивного уявлення відповідача, про дії Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка щодо визначення ціни на придбання обладнання: 6 шт. - пароконвектоматів; 6 шт. - овощерізок; 6 шт. - міксерів; 7 шт. - блендерів; 2 шт. - м`ясорубок тощо, яку відповідач вважає завищеною, а також про те, що в минулому Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка вже здійснювало закупівлі на Прозорро олії, чайників, утюгів тощо за завищеними цінами, через що за його суб`єктивним оціночним ставленням до цього Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка не є ефективним в плані харчування та надає послуги з харчування не досить ефективні та неякісні.

Також судом встановлено, що відповідач є депутатом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, а позивач- виконавчим органом даної ради, який утворений Южноукраїнською міською радою та є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а також виконавчому комітету Южноукраїнської міської ради.

За змістом ст. 20 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутати місцевої ради на основі колективного і вільного обговорення розглядають і вирішують питання, віднесені до відання відповідної ради, на сесіях місцевої ради.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування. Брати участь у роботі ради, постійних комісій та інших її органів, до складу яких він входить, всебічно сприяти виконанню їх рішень (п.2 ст. 18 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»).

До прав, якими користується депутат місцевої ради згідно ч.2 ст. 19 вказаного Закону, зокрема, відноситься право брати участь у дебатах, звертатися із запитами, ставити запитання доповідачам, співдоповідачам, головуючому на засіданні; виступати з обґрунтуванням своїх пропозицій та з мотивів голосування, давати довідки; порушувати в раді та її органах питання про необхідність перевірки роботи підзвітних та підконтрольних раді органів, підприємств, установ, організацій; вносити на розгляд ради та її органів пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю; вносити пропозиції про заслуховування на пленарному засіданні ради звіту чи інформації будь-якого органу або посадової особи, підзвітних чи підконтрольних раді, а також з питань, що віднесені до компетенції ради, інших органів і посадових осіб, які діють на її території; тощо.

При цьому, здійснюючи депутатські повноваження, депутат відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», повинен дотримуватися правил депутатської етики, зокрема,: керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади чи виборців свого виборчого округу, від яких його обрано; керуватися у своїй діяльності та поведінці загальновизнаними принципами порядності, честі і гідності; не допускати образливих висловлювань, не використовувати у публічних виступах недостовірні або неперевірені відомості стосовно органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій, їх керівників та інших посадових чи службових осіб, депутатських груп, фракцій, окремих депутатів місцевих рад.

В той же час, ніхто не може обмежити повноваження депутата місцевої ради інакше як у випадках, передбачених Конституцією та законами України (ч.1 ст. 30 Закону України «України «Про статус депутатів місцевих рад»), а місцеві ради та їх органи повинні забезпечувати необхідні умови для ефективного здійснення депутатами місцевих рад їх повноважень, сприяти депутатам місцевих рад в їх діяльності шляхом створення відповідних умов, забезпечення депутатів документами, довідково-інформаційними та іншими матеріалами, необхідними для ефективного здійснення депутатських повноважень, організовують вивчення депутатами місцевих рад законодавства, досвіду роботи рад.

При цьому депутат місцевої ради не несе відповідальності за виступи на засіданнях ради та її органів, за винятком відповідальності за образу чи наклеп (ч.4 ст. 30 Закону України «України «Про статус депутатів місцевих рад»).

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вищевказана інформація, яку позивач просить визнати недостовірною, була доведена депутатом ОСОБА_6 до відома інших депутатів на сесії Южноукраїнської міської ради Миколаївської області не з метою приниження честі, гідності та ділової репутації позивача, а з метою донесення інформації щодо покращення ситуації у м. Южноукраїнську та громаді щодо харчування в закладах освіти. При цьому виступ відповідача не містить образливих висловлювань та не носить характеру наклепу.

Правильно, враховуючи хронологічну послідовність подій та досліджені докази, які були надані суду, в тому числі і ті, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, суд першої інстанції вважав, що усі висловлювання та обговорення депутата Южноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області Пелюха М.О. (відповідача) під час проведення сесії міської ради повністю узгоджуються з поняттям критики та оцінки дій Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка, як виконавчого органу даної ради, який нею утворений та є їй підзвітним і підконтрольним.

При цьому колегія суддів враховує, що у випадку, коли депутат висловив в межах своїх повноважень ту чи іншу інформацію з обговорених на сесії ради питань, міська рада вправі перевірити таку інформацію та надати відповідь. Проте якщо під час перевірки інформація не отримала підтвердження, сама лише така обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку відбулася реалізація депутатом його повноважень, передбачених Законом України «України «Про статус депутатів місцевих рад», а не поширення недостовірної інформації.

З огляду на викладене, оскільки наведена відповідачем у його виступі в межах обговорення 23 вересня 2021 року на засіданні 19 сесії VIII скликання Южноукраїнської міської ради Миколаївської області інформація щодо реформування шкільного харчування, озвученої начальником управління освіти Сінчуком Ю.М., є оціночним судженням і не містить фактичних даних про відповідні події, становить форму реалізації відповідачем депутатських прав та повноважень на донесення інформації до ради, депутатом якої він є, як до компетентного органу, за наслідками якого цим органом проведено перевірку, а також ураховуючи відсутність доказів порушення особистих немайнових прав позивача такою інформацією, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Приймаючи остаточне рішення у справі, суд апеляційної інстанції враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, серія A, N 303-A, § § 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland, N 49684/99, § 2)).

Тому, враховуючи, що інші доводи апеляційної скарги фактично відтворюють доводи позовної заяви та містять суб`єктивне тлумачення апелянтом як обставин справи, так і норм діючого законодавства, направлене на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при винесенні рішення про задоволення позовних вимог були належним чином оцінені подані сторонами докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка залишити без задоволення.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 16 грудня 2022 року