Провадження 2-о/127/320/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

заява зареєстрована 02.08.2022 року і мотивована тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці. У квітні 1984 року ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина СРСР в м. Лисичанськ Луганської області.

Заявник неодноразово був засуджений та відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Згідно відповіді Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 21.01.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був засуджений: 22.05.1984 року за ч. 2 ст. 206 КК УРСР до 2 років 11 місяців позбавлення волі, звільнений 15.08.1987 року; 10.06.1988 року за ч. 3 ст. 117 КК УРСР до 6 років позбавлення волі, звільнений 21.11.1992 року УДЗ 11 міс 10 днів; 13.01.1994 року заарештований згідно постанови Староміського районного суду м. Вінниці по обвинуваченню за ст. 141 ч. 2 КК УРСР, прибув до ДУ Стрижавська виправна колонія (№81) 20.01.1994 року; 17.05.1994 року засуджений Староміським районним судом м. Вінниці за ст. 141 ч. 2 КК УРСР до 7 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна, звільнений 13.01.2001 року по закінченню відбування строку покарання.; 06.03.2002 року заарештований згідно постанови Ленінського районного суду м. Вінниці за ст. 189 ч. 2 КК УСРСР та доставлений до Вінницької установи виконання покарань (№1); засуджений 20.07.2007 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ст. 189 ч. 3 КК України до 7 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 06.12.2007 року вирок змінено та засуджено до 6 років 6 місяців позбавлення волі. 20.07.2007 року вибув до Вінницької виправної колонії (№86) для подальшого відбування покарання. 05.09.2008 року звільнений по закінченню строку покарання.

12.01.1994 року заявника було затримано працівниками міліції, доставлено у відділок та вилучено у нього паспорт громадянина СРСР. До 05.09.2008 року він перебував в місцях позбавлення волі на території України.

Після звільнення з місць позбавлення волі і станом на даний час, ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час заявник потребує оформлення паспорта громадянина України, однак відсутність у нього паспорта громадянина СРСР, який був вилучений 12.01.1994 року, перешкоджає у цьому.

Звернувшись 01.06.2022 до управління ДМС України у Вінницькій області із заявою про отримання паспорта громадянина України ОСОБА_1 21.07.2022 року отримав відмову у виготовленні паспорта, мотивовану тим, що факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року не підтверджено.

За таких обставин виникла необхідність звернутись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення: постійного проживання ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці, на території України станом на 24.08.1991 року по даний час.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав за викладених обставин. Суду пояснив, що із документів, що посвідчують його особу є лише довідка про звільнення. Наголосив, що він народився в м. Вінниці, ходив у школу в м. Вінниці, потім навчався в Тульчинській школі-інтернаті. В 1992-1993 роках він працював та Вінницькому водоканалі. Все життя прожив в Україні, іншого громадянства не приймав. Його паспорт громадянина РСРС в 1994 році вилучили при його затриманні. Він неодноразово був судимий, з 1984 року по 2008 рік періодично відбував покарання в місцях позбавлення волі в Сумській та Луганській областях, в м. Вінниці. Після звільнення з місць позбавлення волі в 2008 році він постійно живе в АДРЕСА_2 , перебуває у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_2 , дітей немає. УДМС відмовило у видачі паспорта громадянина України, тому він звернувся до суду за встановленням факту проживання на території України станом на 24.08.1991 року по даний час.

В судовому засіданні адвокат Мироненко В.В. заяву підтримала за викладених у ній обставин. Суду пояснила, що заявник народився та весь час жив в Україні, за її межі не виїжджав, іншого громадянства не приймав. Зауважила, що іншим шляхом, ніж встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року, питання документування паспортом громадянина України вирішити неможливо.

Представник заінтересованої особи - Управління ДМС України у Вінницькій області Порхун Л.М. просила відмовити в задоволенні заяви про встановлення факту. Надала письмовий відзив, який приєднаний до матеріалів справи. Виходячи з норм чинного законодавства юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності ЗУ «Про громадянство» - 13.11.1991 року. Громадянами України є всі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України. Звернувшись до відділу № 2 у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області з питання оформлення паспорта громадянина України взамін втраченого, ОСОБА_1 отримав відмову, оскільки він не надав належних документів та інформації щодо встановлення належності до громадянства України.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що з ОСОБА_1 знайома з 2010 року, знаходиться з ним у фактичних шлюбних стосунках, він проживає в її квартирі по АДРЕСА_3 . Їй відомо, що заявник народився в м. Вінниці, жив в місті до досягнення повноліття, а потім поїхав у м. Лисичанськ. Він був неодноразово судимий і відбував покарання в місцях позбавлення волі. В 2008 році ОСОБА_1 звільнився з місць позбавлення волі. Із документів він має повторно видане свідоцтво про народження та довідку про звільнення. Паспорта він не має, паспорт вилучили при затриманні, а потім не повернули. Де жив ОСОБА_1 в 1991 році свідкові не відомо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що з ОСОБА_4 він знайомий з 2010 року, оскільки вони сусіди. Документів заявника свідок не бачив. Заявник в 2010 року проживає з ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що із заявником він знайомий приблизно 12 років, як із сусідом. Іноді вони спільно проводять час. Документів заявника він не бачив.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що ОСОБА_1 - її двоюрідний брат, в дитинстві їх виховувала бабуся. Після смерті бабусі тітка оформила ОСОБА_7 на навчання в Тульчинську школу-інтернат. Потім вони не спілкувались, заявник відбував покарання неодноразово. В 2012 році вони знову стали підтримувати родинний зв`язок і спілкуватись. Свідок підтвердила, що заявник є її двоюрідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважає, що станом на 1991 рік заявник був засуджений і відбував покарання в Україні. Крім ОСОБА_1 інших родичів у них немає.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці. Його батько ОСОБА_8 , мати ОСОБА_9 .

Згідно книги реєстрації вихованців Тульчинської школи-інтернату для дітей сиріт за період з 01.09.1979 року по 07.03.1997 року, вихованець вказаної школи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав свідоцтво про 8-річну освіту 12.06.1981 року та вибув в СПТУ № 54 в м. Лисичанськ на подальше навчання. Підставою прийняття ОСОБА_1 до інтернату була путівка № 225 від 28.08.1979 року. Інші відомості в навчальному закладі відсутні.

Згідно заяви ОСОБА_1 із фотокарткою про видачу паспорта від 25.06.1984 року, він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці, проживає: АДРЕСА_4 . Його батько ОСОБА_8 , мати ОСОБА_9 . Паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_1 (зразка 1974 року), виданий Лисичанським РОВД 25.06.1984 року на підставі свідоцтва про народження ОСОБА_1 VІІ НОМЕР_2 , виданого міським бюро ЗАГС м. Вінниці 18.01.1966 року (а.с. 51).

Згідно повідомлення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 03.11.2022 року № 01/00/011/159291, за наявними архівними документами з кадрових питань (особового складу) фонду Вінницького обласного виробничого об`єднання "Вінницяводоканал" ОСОБА_1 працював на вказаному підприємстві з 01.02.1993 року по 31.05.1993 року.

Так, наказом № 46-К від 01.02.1993 року ОСОБА_1 з 01.02.1993 року був прийнятий на посаду підсобного робочого І розряду водопроводної станції з повним робочим днем. З 17.05.1993 року наказом № 145-К від 14.05.1993 року переведений на посаду слюсаря-ремонтника 3 розряду цієї ж станції з доплатою за роботу у шкідливих умовах в розмірі 4%. З 31.05.1993 року за власним бажанням наказом № 156-К від 27.05.1993 року ОСОБА_1 був звільнений.

В судовому засіданні була оглянута книга по особовому складу Вінницького обласного виробничого об`єднання «Вінницяводоканал» (особові картки) звільнених в 1993 році працівників (арк. 33). Згідно Типової міжвідомчої форми № Т-2 (затвердженої ЦСУ СРСР 25.05.1979 р. № 248) на вказаному підприємстві з 01.02.1993 року на посаді підсобного робочого на водопровідній станції працював ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці, росіянин, з освітою 10 класів, не одружений, паспорт НОМЕР_1 , виданий Лисичанським РОВД 25.06.1984 року, його домашня адреса: АДРЕСА_5 . Інші відомості відсутні.

Як пояснював ОСОБА_1 в судовому засіданні, в 1994 році, при його затриманні, був вилучений його паспорт громадянина СРСР, який йому не повернули.

Згідно повідомлення відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 31.12.2021 року, інформація за період з 01.01.1994 року по 31.01.1994 року щодо відомостей про затримання ОСОБА_1 та вилучення у нього паспорта громадянина СРСР під час затримання 12.01.1994 року надана бути не може, оскільки відділ поліції № 2 створений в 2018 році та розпочав свою діяльність з 01.12.2018 року.

З повідомлення Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 21.01.2022 року вбачається, що відповідно до інформації, наданої установами виконання покарань та слідчими ізоляторами Державної кримінально-виконавчої служби України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був засуджений: 22.05.1984 року за ч. 2 ст. 206 КК УРСР до 2 років 11 місяців позбавлення волі, звільнений 15.08.1987 року; 10.06.1988 року за ч. 3 ст. 117 КК УРСР до 6 років позбавлення волі, звільнений 21.11.1992 року УДЗ на 11 міс 10 днів; 13.01.1994 року заарештований згідно постанови Староміського районного суду м. Вінниці по обвинуваченню за ст. 141 ч. 2 КК УРСР, прибув до ДУ Стрижавська виправна колонія (№81) 20.01.1994 року; 17.05.1994 року засуджений Староміським районним судом м. Вінниці за ст. 141 ч. 2 КК УРСР до 7 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна, звільнений 13.01.2001 року по закінченню відбування строку покарання.; 06.03.2002 року заарештований згідно постанови Ленінського районного суду м. Вінниці за ст. 189 ч. 2 КК УСРСР та доставлений до Вінницької установи виконання покарань (№1); засуджений 20.07.2007 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ст. 189 ч. 3 КК України до 7 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 06.12.2007 року вирок змінено та засуджено до 6років 6 місяців позбавлення волі. 20.07.2007 року вибув до Вінницької виправної колонії (№86) для подальшого відбування покарання. 05.09.2008 року звільнений по закінченню строку покарання (а.с. 12).

Крім того, вироком Староміського районного суду м. Вінниці від 18.05.1994 року у справі № 1-94/1994, було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що народився в м. Вінниці, без громадянства, був раніше судимий 10.06.1988 року Лисичанським міським судом Ворошиловгородської області за ст. 117 ч. 3 КК УРСР до 6 років позбавлення волі у ВТК суворого режиму, звільнився по ухвалі Перевальського районного суду Луганської області 21.11.1992 року в силу ст. 52 умовно-достроково (а.с. 46-49).

Таким чином, в матеріалах справи містяться докази, що станом на 24.08.1991 року ОСОБА_1 відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Згідно довідки про звільнення ВІН № 01525, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особа без громадянства, раніше судимий, відбував покарання в установах ДКВС з 06.03.2002 по 05.09.2008 року. Звільнений по відбуттю покарання, прямує до місця проживання в м.Вінниці. Паспорт відсутній (а.с. 7).

Після звільнення з місць позбавлення волі, з 2010 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в квартирі, належній ОСОБА_2 , про що сусідами був складений відповідний акт, посвідчений Директором ТОВ «ЖЕО» 15.08.2022 року (а.с. 35).

Звернувшись до відділу № 2 у м. Вінниці Управління ДМС України у Вінницькій області з питання оформлення паспорта громадянина України взамін втраченого, ОСОБА_1 отримав відмову, оскільки він не надав належних документів та інформації щодо встановлення належності до громадянства України (а.с. 13).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України від 18 січня 2001 року № 2235-III «Про громадянство України» (далі - Закон № 2235-III) громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-XII «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 Закону № 2235-III є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2 - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону № 2235-III).

Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006 встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 215/2001 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2235-III особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 215/2001 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 2235-III особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Враховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону № 2235-III і може пов`язуватися із фактом проживання або постійного проживання на території України в певний час і такий факт може бути встановлено на підставі судового рішення.

Таким чином, з метою встановлення належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону № 2235-III, предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення фактів:

- постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року;

- проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Разом із тим від встановлення належності до громадянства України необхідно відрізняти процедуру набуття громадянства України за територіальним походженням іноземцями або особами без громадянства.

Так, відповідно до статті 8 Закону № 2235-III особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Отже, з метою набуття громадянства України іноземцями або особами без громадянства за територіальним походженням, згідно пункту 44 Порядку № 215/2001Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_3 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Залежно від обставин юридичні факти за критерієм їх правових наслідків розрізняють на: правовиникаючі, правозмінюючі, правопризупиняючі, правовідновлюючі, правоприпиняючі.

Факти, що підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Подібні за змістом висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/948/18 від 10 квітня 2019 року.

Системний аналіз положень Закону № 2235-III та Порядку № 215/2001 свідчить, що:

- для встановлення належності до громадянства України юридичне значення можуть мати факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або факт проживання в Україні на момент набрання чинності Законом № 1636-ХІІ (13 листопада 1991 року);

- для набуття громадянства України іноземцями або особами без громадянства за територіальним походженням юридичне значення може мати факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Враховуючи наведені обставини, сукупність наданих доказів, пояснення учасників справи, свідків, правові позиції Верховного Суду, а також надані докази, суд вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Вінниці, на території України станом на 24.08.1991 року.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 89, 315, 316, 319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

заяву задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Вінниці, на території України станом на 24.08.1991 року.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

- заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2

- заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, м. Вінниця, вул. Пирогова, 4

Повне судове рішення складене 27 грудня 2022 року.

Суддя: