Дата документу 28.12.2022 Справа № 331/746/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 331/746/22 Головуючий у І інстанції: Антоненко М.В.
Провадження № 22-ц/807/1870/22 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування завданої шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що багато років проживає у квартирі АДРЕСА_1 , яка розташована на 4-му поверсі п`ятиповерхового будинку. У квартирі АДРЕСА_2 безпосередньо над квартирою ОСОБА_1 , проживає ОСОБА_2 відповідач по справі, який є власником ј квартири АДРЕСА_3 відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (довідка № 258476126 від 26.05.2021).

Відповідно до вказаної довідки власниками квартири АДРЕСА_3 є також інші особи, проте, у квартирі вони не проживають, а проживає відповідач ОСОБА_2

22.12.2019 у своєму помешканні (на балконі) ОСОБА_2 проводив ремонтні роботи - позивачу з квартири зверху були чутні характерні звуки від будівельних інструментів та відчувалась сильна вібрація стін будинку.

Через деякий час, вийшовши на балкон свого помешкання вона побачила, що від цих ремонтних робіт виникло руйнування балкону квартири ОСОБА_1 , а саме - внаслідок порушення конструктивних елементів балконного блоку відбулось часткове руйнування балкону. Між балконною рамою та стелею внаслідок вібрації виникли великі щілини та розпочалося випадіння балконної рами.

Вона намагалась вирішити це питання у добросусідський спосіб та поговорити з ОСОБА_2 про цю ситуацію, проте ніяких заходів по приведенню балкону квартири ОСОБА_1 у належний вид та закріплення балконної рами він не вчинив.

На звернення ОСОБА_1 від 26.11.2019 № 22548 (Вх. 5065) Олександрівським відділенням поліції Дніпровського відділу ГУ НП в Запорізькій області листом №11801/42/04- 2019 від 17.12.2019 було повідомлено, що за зверненням ОСОБА_1 проведено перевірку, за результатами якої встановлено, що в даному матеріалі містяться ознако цивільно-правових відносин, розгляд яких належить до компетенції суду.

Так, в межах проведення вказаної перевірки на адресу ОСОБА_1 приблизно 03.12.2019 виходив дільничний інспектор Олександрівського ВП Дніпровського відділу ГУ НП в Запорізькій області Вовк Сергій Анатолійович, який опитав ОСОБА_1 та здійснив фотографування руйнування балкону. Також, дільничний інспектор ОСОБА_3 спілкувався з жителями квартири АДРЕСА_3 (де мешкає відповідач) та робив там фотографії.

Приблизно на початку січня 2020 року пошкоджена балконна рама повністю випала з вікна та розбилась об землю.

08.01.2020 на її прохання вийшла комісія ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», у складі інженера 1-ї категорії ОСОБА_4 , менеджерів домоволодіння ОСОБА_5 , ОСОБА_6 для обстеження технічного стану балкону за адресою АДРЕСА_4 .

Актом обстеження технічного стану балкону за адресою АДРЕСА_5 від 08.01.2020 комісією виявлено, що у житловому будинку по АДРЕСА_6 зі слів мешканців 22.12.2019 проводився ремонт балкону кв. АДРЕСА_3 , внаслідок чого відбулось порушення конструктивних елементів балконного блоку квартири. Проходиться випадіння віконних рам та опускання підлоги балкону кв. АДРЕСА_7 . Щілина між стелею балкону та відповідними рамами постійно розширюється.

Комісією було встановлено, що:

- балкон кв. АДРЕСА_1 потребує ремонту;

- внаслідок порушення конструктивних елементів відбувається руйнування балкону;

- власнику кв. АДРЕСА_1 рекомендовано вирішувати питання компенсації збитків у встановленому Законом порядку.

На думку позивача, внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 щодо недбалого та некваліфікованого проведення ремонтних робіт у своєму помешканні, їй була нанесена шкода у вигляді руйнування балкона та балконної рами її квартири.

Також 11.02.2020 вона повторно зверталася до поліції з вказаного питання через випадіння балконної рами та остаточного її руйнування, проте листом № С-42/42/01-2020 від 18.02.2020 Олександрівським Відділенням поліції Дніпровського відділу ГУ НП в Запорізькій області їй було повідомлено, що у звернення ОСОБА_1 відсутній склад та ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення, та вбачаються ознаки цивільно-правових відносин.

Протягом 2020 року вона самостійно виконала відновлення балконної рами та 06.07.2020 уклала договір з ФОП ОСОБА_7 на замовлення, доставку та монтаж дерево-метелопластикової конструкції (балконної рами) на загальну суму 34450 грн., та їй була виготовлена та встановлена нова балконна рама.

21.01.2021 вона звернулась до ОСОБА_2 з письмовою претензією, та запропонувала йому оплатити вартість відновлення балконної рами, проте відповідач вказану претензію проігнорував.

Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь завдану майнову шкоди у сумі 34450 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність оскаржуваного рішення та висновку суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду справи не звернув уваги на те, що сам відповідач не заперечував факт проведення ремонту у своїй квартирі у зазначений період часу, а також факт випадіння її балконної рами у січні 2020 року, що також підтверджено і свідками та актом обстеження технічного стану балкону.

Оскільки обставини проведення відповідачем ремонту встановлено, ніяких інших об`єктивних пояснень причин випадіння балконної рами, яка надійно простояла на її балконі багато років, відповідач не надав, на думку скаржниці, її позов належить задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Скориставшись своїм правом, ОСОБА_2 надіслав до суду відзив, в якому заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2022 року - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Вищезазначеним вимогам оскаржуване рішення відповідає.

Так, суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 мешкає у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту позивачки з відміткою про реєстрацію за вищевказаною адресою (а.с.20).

В результаті обстеження балкону квартири АДРЕСА_1 зі слів мешканців - 22.12.2019 проводився ремонт балкону кв. АДРЕСА_3 , внаслідок чого відбулось порушення конструктивних елементів балконного блоку квартири. Проходиться випадіння віконних рам та опускання підлоги балкону кв. АДРЕСА_7 . Щілина між стелею балкону та відповідними рамами постійно розширюється.

Комісією було встановлено, що:

- балкон кв. АДРЕСА_1 потребує ремонту;

- внаслідок порушення конструктивних елементів відбувається руйнування балкону;

- власнику кв. АДРЕСА_1 рекомендовано вирішувати питання компенсації збитків у встановленому Законом порядку.

З акту від 08.01.2020 вбачається, що факт порушення конструктивних елементів балконного блоку квартири кв. АДРЕСА_7 внаслідок ремонту балкону в кв. АДРЕСА_3 , комісія встановила зі слів мешканців.

При цьому, в акті не зазначені а ні прізвища цих мешканців, а ні міркування з яких вони виходили стверджуючи про причинно-наслідковий зв`язок між ремонтом у квартирі АДРЕСА_3 та випаданням віконної рами балкону в квартирі АДРЕСА_7 , в якій проживає ОСОБА_1 . Тобто, як правильно вказав суд першої інстанції, на підставі вказаного доказу неможливо встановити дійсні обставини справи.

Також суд першої інстанції допитав у судовому засіданні свідків: мешканці будинку АДРЕСА_6 Протак ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтвердили суду тільки факт випадання наприкінці 2019 року віконної рами балкону в квартирі АДРЕСА_7 . Будь-яких свідчень на підтвердження вини ОСОБА_2 в цьому, свідки не надали.

Листи Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області №11801/42/04-2019 від 17.12.2019, № С-42/42/01-2020 від 18.02.2020 також не можуть прийматись у справі як належні докази вини відповідача, адже вони за своїм змістом є роз`ясненнями без встановлення будь-яких фактів, або обставин стосовно конфлікту ОСОБА_1 з ОСОБА_2 .

Також допитаний в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції дільничний офіцер поліції ОСОБА_3 пояснив, що при проведенні ним перевірки за зверненням ОСОБА_1 не встановлено причетності ОСОБА_2 до факту руйнування балкону в квартирі позивача.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Положення зазначених статей узгоджуються із сталою практикою Європейського Суду, так у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Так, будь-яких доказів на підтвердження факту протиправних дій з боку відповідача ОСОБА_2 скаржниця суду не надала.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, районний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Докази та обставини, на які посилається скаржниця в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Апеляційний суд перевірив доводи апелянта та дійшов висновку, що вони є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин, підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову, як про це просить скаржник, не встановлено.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2022 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 28 грудня 2022 року.

Головуючий:

Судді: