Ухвала

14 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 932/11095/20

провадження № 61-12498ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Іванової Валерії Михайлівни на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, Національної металургійної академії України, треті особи: Національний технічний університет «Дніпровська політехніка», Товариство з обмеженою відповідальністю «Павєл», про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просила: визнати протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради, яка полягає у нездійсненні заходів щодо розширення та вдосконалення мережі Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (далі - КП «Теплоенерго») та підключення будинку АДРЕСА_1 до теплових мереж КП «Теплоенерго», забезпечення їй можливості отримувати теплову енергії за тарифами, встановленими для інших мешканців міста Дніпра; зобов`язати Дніпровську міську Раду здійснити заходи щодо розширення і вдосконалення мережі КП «Теплоенерго» та підключення будинку АДРЕСА_1 до теплових мереж КП «Теплоенерго», забезпечення їй можливості отримувати теплову енергії за тарифами, встановленими для інших мешканців міста Дніпра; визнати протиправною бездіяльність КП «Теплоенерго» щодо невиконання робіт з підключення будинку АДРЕСА_1 до теплових мереж КП «Теплоенерго»; зобов`язати КП «Теплоенерго» виконати роботи з підключення будинку АДРЕСА_1 до теплових мереж КП «Теплоенерго»; визнати протиправними дії Національної металургійної академії України, які полягають у нарахуванні сум за опалення житла з 2017 року по травень 2021 року, яке фактично не здійснювалося.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що вона зареєстрована та постійно проживає у квартирі АДРЕСА_2 . Вказаний будинок є історичною забудовою, розташований у межах історичного ареалу № 1 «Історичний центр міста» та в охоронній зоні пам`яток культурної спадщини. Будинок було прийнято в комунальну власність територіальної громади міста Дніпра у складі цілісного майнового комплексу. Будинок перебуває на балансі Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району Дніпровської міської ради. Управителем будинку визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Павєл». Будинок знаходиться в кінцевій точці теплотраси і його обслуговує котельня, яка перебуває на балансі Національної металургійної академії України. Однак послуги з централізованого теплопостачання не надаються належним чином, у приміщеннях будинку холодно. Крім того, встановлений Національною металургійною академією України тариф на постачання теплової енергії втричі вищий, ніж тариф, який встановлено КП «Теплоенерго». Товариство з обмеженою відповідальністю «Павєл» повідомило, що внутрішньо-будинкові мережі перебувають в задовільному стані, причиною неналежного опалення є неякісна подача теплоносія. Вона зверталася до Дніпровської міської ради з проханнями підключити її будинок до мереж КП «Теплоенерго». Однак Департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради та Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради запропонували їй розглянути можливість індивідуального опалення, що є дуже дороговартісним для неї.

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 травня 2022 року - без змін.

11 грудня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Іванова В. М. подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є визнання протиправною бездіяльності Дніпровської міської ради і КП «Теплоенерго» щодо нездійснення заходів з підключення будинку АДРЕСА_1 до теплових мереж КП «Теплоенерго», зобов`язання Дніпровської міської ради і КП «Теплоенерго» здійснити зазначені заходи, а також - визнання протиправними дій Національної металургійної академії України щодо нарахування сум за опалення житла з 2017 року по травень 2021 року.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами б), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку представник ОСОБА_1 - адвокат Іванова В. М. мотивувала тим, що справа має виняткове значення для ОСОБА_1 . Крім цього, ОСОБА_1 позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями, при розгляді іншої справи.

Посилання заявника на те, що вона позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи, є безпідставним, оскільки касаційна скарга не містить інформації про те, при розгляді якої саме іншої справи вона позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням в цій справі, а також - які саме обставини їй необхідно спростувати. Тому формальне посилання заявника на відсутність такої можливості, не дає підстав для висновку про подання касаційної скарги на підставі підпункту б) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги також не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Оцінка судом «винятковості справи» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Тому особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин в такій скарзі.

Саме по собі посилання заявника на предмет позову не є обґрунтуванням виняткового значення цієї справи для позивача.

Виходячи із статусу Верховного Суду, в деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, так як розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначення апеляційним судом в оскаржуваній постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову в цій справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягають окремому розгляду заяви-клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Іванової В. М.: про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 травня 2022 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року; про зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору; про розгляд справи за участю ОСОБА_1 та її представника.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Іванової Валерії Михайлівни на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, Національної металургійної академії України, треті особи: Національний технічний університет «Дніпровська політехніка», Товариство з обмеженою відповідальністю «Павєл», про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко