Справа № 635/8673/21
Провадження № 4-с/545/14/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Богомолової Л.В.,

при секретарі Снегир Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Полтавського районного суду Полтавської області в м. Полтава скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Чумака Романа Васильовича на дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

В обґрунтування своїх вимог вказував, що під час планування продажу будинку ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса для узгодження часу для здійснення правочину - відчуження власного нерухомого майна. У результаті підготовки документів приватним нотаріусом було виявлено арешт нерухомого майна ОСОБА_1 . Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, підставою для накладення обтяження № 42868676 від 10.01.2008 року (номер запису обтяження) є постанова № б/н від 16.10.2002 року, видавник ВДВС Червонозаводського району. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (3 відкриттям розділу), індексний номер: 59153537 від 07.07.2021 року. ОСОБА_2 . Зіньківська державна нотаріальна контора. Вид обтяження: арешт нерухомого майна. Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 6371857, 10.01.2008 10:19:08, реєстратор: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Перша Харківська ДНК). Додаткові відомості про обтяження: № реєстру: 22281, внутр. № 96013F3 72BF32C307929. 11.11.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), який є правонаступником ВДВС Червонозаводського району, з проханням зняти обтяження або надати довідку про відсутність заборгованості у виконавчих провадженнях. Проте, станом на день подачі даної скарги відповідь не надходила, а за телефоном було повідомлено те, що неможливо встановити в рамках якого виконавчого провадження було накладено обтяження № 42868676 від 10.01.2008, а матеріали виконавчого провадження були передані до архіву та знищені. Таким чином зняти арешт немає можливості. Зазначила, що можливо виконавче провадження було відкрито у 2002 році, на підставі постанови № б/н від 16.10.2002 року на виконання вироку Харківського районного суду Харківської області від 03.02.2003 у справі № 1-418 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4328,70 грн. в рахунок відшкодування шкоди та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. У 2006 році, виконавче провадження мало бути закінчене, у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувану, оскільки борг був сплачений. Арешт нерухомого майна після закриття виконавчого провадження знято не було, а довести відсутність заборгованості документально неможливо, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву становить три роки і всі матеріали вже знищені. Водночас, згідно розписки та заяви про повернення виконавчого документа, боржник виконав свій обов`язок у виконавчому провадженні.

Враховуючи вказане, просив визнати протиправною бездіяльність Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), як правонаступника ВДВС Червонозаводського району, щодо припинення (зняття) арешту нерухомого майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні після його завершення на підставі ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язати Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) припинити (зняти) арешт нерухомого майна ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 10.01.2008 за № 42868676; підстава для державної реєстрації: постанова, серія та номер: б/н, виданий 16.10.2002, видавник: ВДВС Червонозаводського району; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59153537 від 07.07.2021 16:21:56, ОСОБА_2 , Зіньківська державна нотаріальна контора, Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська обл..; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про реєстрацію до 01.01.2013 р.: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 6371857, 10.01.2008 10:19:08, реєстратор: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Перша Харківська ДНК), Харківський міський нотаріальний округ; Додаткові відомості про обтяження: № реестра: 22281, внутр. № 96013F372BF32C307929.

Заявник та представник заявника в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. Представник заявника адвокат Чумак Р.В. надав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представники Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків, Зінківської державної нотаріальної контори, Першої Харківської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що під час планування продажу будинку ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса для узгодження часу для здійснення правочину - відчуження власного нерухомого майна. У результаті підготовки документів приватним нотаріусом було виявлено арешт нерухомого майна ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, підставою для накладення обтяження № 42868676 від 10.01.2008 року (номер запису обтяження) є постанова № б/н від 16.10.2002 року, видавник ВДВС Червонозаводського району. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (3 відкриттям розділу), індексний номер: 59153537 від 07.07.2021 року. ОСОБА_2 . Зіньківська державна нотаріальна контора. Вид обтяження: арешт нерухомого майна. Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 6371857, 10.01.2008 10:19:08, реєстратор: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Перша Харківська ДНК). Додаткові відомості про обтяження: № реєстра: 22281, внутр. № 96013F3 72BF32C307929

11.11.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), який є правонаступником ВДВС Червонозаводського району, з проханням зняти обтяження або надати довідку про відсутність заборгованості у виконавчих провадженнях.

Проте, відповідь їй не надійшла, а за телефоном було повідомлено те, що неможливо встановити в рамках якого виконавчого провадження було накладено обтяження № 42868676 від 10.01.2008, а матеріали виконавчого провадження були передані до архіву та знищені. Таким чином зняти арешт немає можливості.

Відповідно до матеріалів, наданих скаржником, вироком Харківського районного суду Харківської області від 03.02.2003 року у справі № 1-418 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4328,70 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

За наданими скаржником доказам, виконавче провадження було відкрито у 2002 році, на підставі постанови № б/н від 16.10.2002. У 2006 році, виконавче провадження мало бути закінчене, у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувану, оскільки борг був сплачений, про що свідчить розписка та заява про повернення виконавчого документа від ОСОБА_3 .

Арешт нерухомого майна після закриття виконавчого провадження знято не було з невідомих причин. Довести скаржнику відсутність заборгованості документально неможливо, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву становить три роки і всі матеріали вже знищені. Водночас, згідно розписки та заяви про повернення виконавчого документа, ОСОБА_1 виконала свій обов`язок як боржника у виконавчому провадженні.

Відповідно до інформації до Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП) даних про відкриті виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 не обліковується. Також, записи у Єдиному реєстрі боржників стосовно ОСОБА_1 відсутні.

12.08.2021 року до Зіньківської державної нотаріальної контори та до Першої Харківської міської державної нотаріальної контори були направлені адвокатські запити стосовно надання документів, на підставі яких було накладено арешт на нерухоме майно.

Листом Першої Харківської нотаріальної контори від 18.09.2021 № 2428/01-16 було відмовлено у наданні документів, на підставі яких було накладено обтяження посилаючись на нотаріальну таємницю. Листом Зіньківської державної нотаріальної контори від 09.09.2021 року № 542 також було відмовлено у наданні документів, які стали підставою для накладення обтяження.

Зважаючи на вищевикладене, правові підстави для існування обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 - відсутні, а документи про закриття виконавчого провадження були знищені за закінченням строку зберігання. Ці обставини є підставою для звернення до суду зі скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Наслідки завершення виконавчого провадження визначені ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (далі - «Інструкція №512/5»), у постанові про повернення виконавчого документа стягувану, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Отже, відповідно до зазначеної статті та Інструкції № 512/5, закінчуючи виконавче провадження, відповідним державним виконавцем ВДВС Червонозаводського району не було своєчасно знято арешт, накладений в процесі проведення виконавчих дій, тому ці обставини стали підставою для звернення заявника до суду зі скаргою.

Відповідно до частини першої статті 128 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право піду час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з частиною п`ятою статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Харківського районного суду Харківської області від 03.02.2003 у справі № 1-418 було стягнуто з позивача на користь ОСОБА_3 4328,70 грн. в рахунок відшкодування шкоди та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Частиною третьою статті 535 КПК України встановлено, що у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

На виконання вищезазначеного вироку було відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого листа та постановою державного виконавця накладений арешт на майно скаржника.

Відповідно до частин першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи те, що нормами КПК України не встановлено порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб щодо виконання судового рішення, яким задоволений цивільний позов у кримінальному провадженні, то в силу вимог частини п`ятою статті 128 КПК України таке оскарження має відбуватися у порядку встановленому ЦПК України.

З урахуванням зазначеного, з огляду на предмет спору та характер спірних правовідносин цей спір має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

До таких же висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі № 752/14248/18 (провадження № 14-520 цс 19).

Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.05.2021 року по справі № 712/12136/18 дійшов висновку про те, що «боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України».

Отже, існування необґрунтованої заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Тому, існують всі підстави для зобов`язання відповідача припинити (зняти) арешт нерухомого майна.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 447, 448 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Чумака Романа Васильовича на дії державного виконавця Основ`янсько Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), як правонаступника ВДВС Червонозаводського району, щодо припинення (зняття) арешту нерухомого майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні після його завершення на підставі ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язати Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) припинити (зняти) арешт нерухомого майна ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 10.01.2008 за № 42868676; підстава для державної реєстрації: постанова, серія та номер: б/н, виданий 16.10.2002, видавник: ВДВС Червонозаводського району; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59153537 від 07.07.2021 16:21:56, Герасименко Людмила Василівна, Зіньківська державна нотаріальна контора, Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська обл..; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про реєстрацію до 01.01.2013 р.: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 6371857, 10.01.2008 10:19:08, реєстратор: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Перша Харківська ДНК), Харківський міський нотаріальний округ; Додаткові відомості про обтяження: № реестра: 22281, внутр. № 96013F372BF32C307929.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Л. В. Богомолова