У х в а л а

12 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 176/1767/20

провадження № 61-9750ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В с т а н о в и в:

19 жовтня 2020 року ОСОБА_3 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача, де з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила ухвалити судове рішення, яким здійснити поділ спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , встановивши право спільної часткової власності на зазначене майно. Здійснити поділ спільної сумісної власності подружжя та визнати право власності за нею, на 1/2 частину земельної ділянки, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 , розміром 0,0678 га, кадастровий номер :01:133:0008 та на 1/2 частину за ОСОБА_1 , встановивши право спільної часткової власності на зазначене майно.

В обґрунтування позову посилався на те, що позивачка ОСОБА_3 знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17 жовтня 2015 року. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюбні відносини між ними припинено восени 2019 року. На даний час спільне господарство вони не ведуть та сумісно не проживають. На розгляді Жовтоводського міського суду знаходиться справа за її позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В період шлюбу вони з відповідачем придбали будинок під АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 0,0678 га. Договір купівлі-продажу №1493 було укладено 19 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та посвідчений державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком В. О. Позивач вважає, що вищезазначений будинок є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, адже був придбаний для потреб сім`ї. Кошти на придбання будинку були надані їм, як подружжю, бабусею та дідусем чоловіка. Дочки народилися в 2016 та 2018 роках, тому вона до теперішнього часу перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Усі соціальні виплати, які позивач отримувала, вона витрачала на дітей. Чоловік у свою чергу, всю відповідальність за утримання сім'ї перекладав на своїх батьків, які за свої гроші купували їжу та одяг дітям. Усе сімейне життя позивач намагалась знайти для сім'ї додатковий заробіток, який би вона могла поєднувати з вихованням дітей та господарством, в той час як чоловік перебивався нерегулярними підробітками. Офіційну роботу він знайти не міг, а якщо і знаходив, то кошти, які отримував витрачав на свої потреби. Веденням господарства та вихованням дітей займалась позивач. Після припинення шлюбних відносин, побутові речі, що знаходились у будинку вони розділили за домовленістю, про що склали письмовий документ. Поділити ж будинок у добровільному порядку чоловік відмовляється, тому позивач звернулася до суду з даним позовом.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено, ухвалено: здійснити поділ спільної сумісної власності подружжя та визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 та за ОСОБА_1 на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 , встановивши право спільної часткової власності на зазначене майно; здійснити поділ спільної сумісної власності подружжя та визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частини земельної ділянки, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 , розміром 0,0678 га, кадастровий номер :01:133:0008 та за ОСОБА_1 на 1/2 частини земельної ділянки, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 , розміром 0,0678 га, кадастровий номер :01:133:0008, встановивши право спільної часткової власності на зазначене майно; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 990,00 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року залишено без змін.

06 жовтня 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (далі - представник) звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року.

У касаційній скарзі представник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2022 року касаційну скаргу представника на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року залишено без руху і надано для усунення недоліків строк, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме, для надання до суду інформації щодо вартості спірного майна та за подання касаційної скарги з урахуванням вже сплаченого судового збору у розмірі 1 980,00 грн, доплати судового збору (у разі необхідності), розмір якого необхідно самостійно розрахувати, виходячи із вартості спірного майна або надання належних доказів (документів) на підтвердження права заявника на пільги при оплаті судового збору.

На виконання вимог указаної вище ухвали представник, у встановлений судом строк, надіслала матеріали на усунення недоліків, в тому числі копію договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого 19 жовтня 2016 року державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюк В. О. та зареєстрований в реєстрі за № 1493. Крім того, у поданій заяві зазначила, що при зверненні до суду із даним позовом, позивачем вказано середню вартість будинку разом із земельною ділянкою 198 000,00 грн, тобто вартість 1/2 частини будинку та 1/2 частини земельної ділянки, на якій розташований будинок становить 99 000,00 грн. Судовий збір було сплачено відповідно до указаної вартості 1/2 частини будинку та 1/2 частини земельної ділянки.

Дослідивши касаційну скаргупредставника, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а ціна позову у справах, у яких заявлено кілька самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2022 року становить 2 481,00 грн.

Як вбачається із договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого 19 жовтня 2016 року державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюк В. О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1493, продаж житлового будинку та земельної ділянки здійснено за ціною 108 474,00 грн.

Крім того, у вищезазначеному договорі визначено, що експертна оцінка житлового будинку, згідно звіту від 14 жовтня 2016 року становить 54 237,00 грн, а експертна грошова оцінка земельної ділянки становить 54 237,00 грн відповідно до звіту про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки несільськогосподарського призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, як зазначає представник, при зверненні до суду із вказаним позовом, позивачем вказано середню вартість будинку разом із земельною ділянкою 198 000,00 грн, а вартість 1/2 частини будинку та 1/2 частини земельної ділянки, на якій розташований будинок вказано 99 000,00 грн.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, предметом позову є визнання права власності на нерухоме майно, вартість якого складає 198 000,00 грн.

Ціна позову в даній справі складає 198 000,00 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00*100= 248 100,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Разом із цим, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зазначене відповідає Рекомендації № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням указаного, оскільки представник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук