Провадження №22-ц/812/581/22
У Х В А Л А

Іменем України

12 липня 2022 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Крамаренко Т.В. та Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання: Ковальським Є.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи клопотання Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове» про витребування доказів та долучення доказів уцивільній справі №945/317/21 за апеляційною скаргою Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове» на рішення, яке постановив Миколаївський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Войнарівського Миколи Миколайовича у приміщенні цього суду 02 лютого 2022 року, повний текст якої складений того ж дня, за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

у с т а н о в и л а :

05 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом доДержавного підприємства «Племрепродуктор «Степове» (далі - ДП «Племрепродуктор «Степове») про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позивач зазначив, що з 30 січня 2020 року по 3 серпня 2020 року працював на посаді інспектора з кадрів у ДП «Племрепродуктор «Степове» та звільнений за пунктом 1 статті 36 КЗпП за згодою сторін. Але у день звільнення та пізніше з ним не було проведено повний розрахунок та не виплачено заборгованість по заробітній платі в розмірі 30 388,61 грн.

Посилаючись на порушення відповідачем його трудових прав і вимог статті 116 КЗпП, ОСОБА_1 просив стягнути з ДП «Племрепродуктор «Степове» 30 388, 61 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з 30 січня 2020 року по 3 серпня 2020 року; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні; 5000 грн. витрат на правничу допомогу; та допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення заробітної плати.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 2 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. На користь ОСОБА_1 з ДП «Племрепродуктор «Степове» стягнуто 30 388,61 грн. заборгованості по заробітній платі, з урахуванням податків та обов`язкових зборів, а також 82 376,25 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Допущено негайне виконання рішення в частині присудження виплати заробітної плати в розмірі 4 723,00 грн. З відповідача на користь позивача стягнуто 4000 грн. витрат на правничу допомогу.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач ДП «Племрепродуктор «Степове» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник відповідача вказує, що рішення суду першої інстанції необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не з`ясовано в повному обсязі обставини, що мають значення для розгляду.

Одночасно в апеляційній скарзі заявлені клопотання про витребування доказів та долучення нових доказів.

Зокрема, відповідач просить витребувати у позивача ОСОБА_1 відомості стосовно працевлаштування за період з 03 січня 2020 року по 01 березня 2021 року.

Клопотання мотивовано тим, що клопотання про витребування зазначених відомостей було заявлено відповідачем у відзиві на позовну заяву, але не розглянуто судом.

Також відповідач просив про долучення до справи нових доказів: того, що позивач є самозайнятою особою адвокатом, а також докази несприятливого фінансового стану підприємства.

Таке клопотання мотивована тим, що розмір середнього заробітку за час затримки при звільненні зроблений не позивачем, а судом безпосередньо у рішенні.

Колегія суддів вважає, що клопотання не підлягають задоволенню із таких підстав.

В силу вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Частинами 1-4 ст. 83 ЦПК України визначений наступний порядок подання доказів.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно із вимогами ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Вимоги до апеляційної скарги викладені у ст. 356 ЦПК України.

Так, згідно із пунктами 5, 7 ч. 2 цієї статті передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема: в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); клопотання особи, яка подала скаргу.

Відповідно до частин 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач заявляв клопотання про витребування у позивача відомостей щодо працевлаштування останнього. Таке клопотання судом першої інстанції вирішено не було.

Колегія суддів вважає клопотання про витребування зазначених відомостей у позивача безпідставним, оскільки відомості щодо працевлаштування позивача не мають значення при вирішенні спору про стягнення середнього заробітку на підставі статті 117 КЗпП України, тобто не входять до предмету доказування у справі, яка переглядається, тобто не є доказом в розумінні положень статей 76, 77 ЦПК України.

Щодо долучення нових доказів, які, як вважає відповідач мають довести несприятливий фінансовий стан підприємства, колегія суддів виходить з того, що відсутні визначені статтею 367 ЦПК України підстави для залучення нових доказів в суді апеляційної інстанції, оскільки заявником не наведено об`єктивних причин, які унеможливили їх подання до суду першої інстанції. Зокрема, до таких не можна віднести те, що конкретний розмір стягнутого судом середнього заробітку не був визначений позивачем, тому що таке не спростовує обов`язок відповідача доводити свої заперечення щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи викладені вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення клопотань відповідача.

Керуючись статтями 83, 84, 367 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

У задоволенні клопотань Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове» про витребування доказів та про долучення доказів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді Т.В. Крамаренко

Л.М. Царюк

______________________________________________

Повний текст ухвали складений 12 липня 2022 року.