У Х В А Л А

14 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 439/1659/21

провадження № 61-12254ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 02 лютого 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Паликоровівського закладу середньої освіти І-ІІ ступенів з дошкільним підрозділом Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області Івасюти Андрія Михайловича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - відділ освіти та гуманітарної політики Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області, про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

29 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог просила поновити її на роботі вчителем математики в Паликоровівському закладі середньої освіти І-ІІ ступенів з дошкільним підрозділом Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області та відшкодувати моральну шкоду урозмірі 15 000,00 грн.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 02 лютого 2022 року в позові відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 02 лютого 2022 року скасовано, ухвалено нове про відмову в позові, оскільки позов поданий до неналежного відповідача.

29 вересня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 02 лютого 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявниці строк для усунення недоліків, запропоновано надіслати на адресу Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, а також навести належне обґрунтування цієї (цих) підстави (підстав), надати докази сплати судового збору за подання касаційної скарги та уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 15 листопада 2022 року касаційну скаргу повернено заявниці, оскільки заявниця частково усунула недоліки касаційної скарги, сплативши судовий збір.

У грудні 2022 року ОСОБА_1 вдруге звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 02 лютого 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню із таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 описує обставини у справі, проте не зазначає підстави касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції відповідно до частини другою статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: від 23 жовтня 1996 року «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), Reports 1996-V, p. 1544, § 45; від 19 грудня 1997 року «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Брула Гомез де ла Торе проти Іспанії)).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не виконала вимоги процесуального закону під час подання касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, така скарга підлягає поверненню заявниці.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 389, 393 ЦПК України, Верховний Суд,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 02 лютого 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Паликоровівського закладу середньої освіти І-ІІ ступенів з дошкільним підрозділом Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області Івасюти Андрія Михайловича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - відділ освіти та гуманітарної політики Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області, про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди вважати неподаною та повернути заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник