05.12.2022 Єдиний унікальний номер 205/3478/22
Справа № 205/3478/22
Провадження № 2/205/2146/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Федотової В.М.,

при секретарі - Глух Т.В.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про встановлення факту проживання однією сім`єю та знаходження на утриманні, стягнення одноразової допомоги сім`ї загиблого внаслідок смерті від нещасного випадку на виробництві,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 31.03.2017 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . З 09.10.2019 року по 05.08.2021 року її чоловік ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Укрцентраль», де був прийнятий на роботу гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем у шахті. 31.07.2021 року на північному польовому конвеєрному штреку, на горизонті 815 ПрАТ ШУ «Покровське» стався вибух, в результаті якого було травмовано 10 чоловік, 6 з них, серед яких був ОСОБА_2 , було доставлено до опікового відділення лікарні № 3 м. Краматорськ. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 від несумісних із життям травм ОСОБА_2 помер. ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_3 03.11.2021 року позивач звернулася до Маріупольського міського відділення Фонду соціального страхування із відповідним пакетом документів та заявами для призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві. Постановами від 18.11.2021 року, які позивач отримала 27.11.2021 року, було відмовлено у страхових виплатах та наданні соціальних послуг доньці ОСОБА_3 та дружині померлого, тобто позивачу, у зв`язку із неможливістю визначення складу сім`ї. Позивач із таким рішенням відповідача не погоджується, оскільки за адресою: АДРЕСА_1 вона з чоловіком проживали з листопада 2016 року, разом робили ремонт, купували меблі та побутову техніку, сплачували комунальні платежі, витрачали кошти на відпочинок та лікування, окрім того готувалися до народження дитини та робили відповідні трати. Факт проживання однією сім`єю підтверджується також фотознімками з різних періодів сумісного подружнього життя, а ведення спільного сімейного бюджету підтверджується копіями квитанцій із банків про взаємні із ОСОБА_2 перекази, покупки та витрати.

Враховуючи викладене, позивач змушена звернутись до суду та просити встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 на день смерті загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебування позивача на утриманні ОСОБА_2 , стягнути із відповідача на користь позивача одноразову допомогу сім`ї загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 237 900 грн. та одноразову допомогу як особі, яка знаходилася на утриманні померлого на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 47 580 грн.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою інтернет сервісу «EasyCon».

Від представника відповідача Чорноусова О.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він, посилаючись на те, що вказана справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, просив відмовити у задоволенні позову. Крім того зазначив, що в провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області розглядається цивільна справа № 243/361/22 за позовом колишньої дружини ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю та стягнення одноразової допомоги на сім`ю. Таким чином, у зв`язку з тим, що до відповідача звернулась позивач ОСОБА_1 та колишня дружина померлого ОСОБА_5 , як представник малолітнього ОСОБА_6 і реєстрація місця проживання співпадає із реєстрацією загиблого на виробництві ОСОБА_2 , виникла спірна ситуація з призначення одноразової допомоги, а тому постановами від 18.11.2021 року позивачу та її доньці ОСОБА_3 було відмовлено у страхових виплатах та наданні соціальних послуг у зв`язку із неможливістю визначення складу сім`ї.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2022 року клопотання представника відповідача Чорноусова О.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів було задоволено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2022 року клопотання представника відповідача Чорноусова О.М. про зупинення провадження по справі було залишено без розгляду, у задоволенні клопотання представника відповідача - Чорноусова О.М. про об`єднання вказаної цивільної справи та справи № 243/361/22 за позовом ОСОБА_5 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про встановлення факту належності до складу сім`ї та зобов`язання виплатити одноразову допомогу на сім`ю, яка слухається у Слов`янському міськрайонному суді Донецької області в одне провадження було відмовлено, підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про встановлення факту проживання однією сім`єю та знаходження на утриманні, стягнення одноразової допомоги сім`ї загиблого внаслідок смерті від нещасного випадку на виробництві було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Серафимович Л.В. направив до суду відповідь на відзив, у якому просив доводи, викладені у відзиві відхилити та продовжити розгляд справи в загальному порядку цивільного судочинства в позовному провадженні. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що предметом даного позову є безпосередньо матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, щодо яких позивач звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Серафимович Л.В. в судовому засіданні, яке було проведено в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні заявленим вимогам, позов просили задовольнити. В подальшому позивач направила до суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача - Чорноусов О.М. в судовому засіданні, яке було проведено в режимі відеоконференції, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. В подальшому направив до суду заяву, у якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Суд, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується цивільний позов, об`єктивно оцінивши всі зібрані по справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.03.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 31.03.2017 року, яке було видане Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис - 31 (а.с. 13).

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Селидівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 21.10.2021 року (а.с. 14).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 12.08.2021 року, яке було видане Селидівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17).

Із довідки відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради Донецької області № 1848 від 09.08.2021 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 21.01.2019 року по теперішній час (а.с. 12 оберт).

Із довідки відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради Донецької області № 2509 від 26.10.2021 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 26.10.2021 року по теперішній час (а.с. 15).

Згідно акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 31 липня 2021 року о 04:15 год. на ПрАТ «Шахтоуправління Покровське» за формою Н-1/П, нещасний випадок, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_2 , визнано таким, що пов`язаний з виробництвом (а.с. 18-71).

Позивач вважає, що у неї, як у особи, яка проживала разом з загиблим ОСОБА_2 однією сім`єю та перебувала на його утриманні, виникло право на отримання одноразової страхової виплати, а також одноразової допомоги як особі, яка знаходилась на утриманні померлого ОСОБА_2 , який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Постановами Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 14029/10025642/10025646/1 та № 14029/10025642/10025789/1 від 18.11.2022 року позивачу ОСОБА_1 та її доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було відмовлено у призначенні страхових виплат та наданні соціальних послуг у зв`язку із неможливістю визначення складу сім`ї (а.с. 73, 74).

Листом Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 02.12.2021 року позивача повідомлено, що, оскільки під час розгляду заяв ОСОБА_1 , було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , на момент смерті загиблого ОСОБА_2 , були зареєстровані: ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_5 (колишня дружина), ОСОБА_6 (син ІНФОРМАЦІЯ_4 ), то, у зв`язку із виникненням спірної ситуації щодо призначення одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого, позивачу рекомендовано звернутись до суду (а.с. 75-76).

Із довідки, яка була видана ОСОБА_1 27.01.2022 року, затвердженої головою ОСББ «Благодать», вбачається, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою на час його смерті зареєстрована та мешкала його дружина ОСОБА_1 , вони вели спільне господарства, що підтверджується підписами свідків (а.с. 77).

Як вбачається із довідки № 37 від 02.02.2022 року, яка була видана ОСОБА_1 . Первинною профспілковою організацією незалежної профспілки гірників України відокремленого підрозділу шахта «Котляревська» Державного підприємства «Селидіввугілля», вказане підприємство дійсно надавало путівку для літнього відпочинку в пансіонат «Отель на курорті» у м. Бердянськ з 20.07.2018 року по 26.07.2018 року ОСОБА_2 , як члену профспілки, та ОСОБА_1 , як члену його сім`ї (а.с. 83).

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до ст. 256 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як було встановлено в судовому засіданні, встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 однією сім`єю, а також перебування позивача на утриманні її чоловіка необхідно позивачу для отримання одноразової допомоги на сім`ю загиблого.

За із змістом ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З викладеного слідує, що сім`я може складатися з двох або кількох осіб, котрі є членами сім`ї.

Частиною 4 статті 3 СК України визначено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Права члена сім`ї має одинока особа.

Члени сім`ї пов`язані спільним побутом, що стосується лише тих випадків, коли члени сім`ї проживають разом.

Положення закону стосовно наявності взаємних прав і обов`язків членів сім`ї містять вказівку не на ознаку сім`ї, а на наслідки визнання спільних осіб сім`єю, тобто якщо особа є членом сім`ї (має кровне споріднення з одним із членів сім`ї, з яким проживає), то відповідно між ними існують сімейні відносини і у них виникають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5- рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Суд зазначає, що відповідачем не ставилося під сумнів ведення спільного господарства, а також спільного бюджету ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як чоловіка та дружини у складі сім`ї.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Одержання позивачем заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для позивача допомога з боку особи, яка надавала їй утримання.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 року (справа № 520/6518/17), тому суд враховує його під час вибору та застосування норми права до спірних правовідносинах з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_2 , мали сімейні відносини, вели спільний бюджет та спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки як чоловік та дружина, що, зокрема, підтверджується матеріалами справи, фотознімками за період з 25.08.2018 року по 19.07.2021 року (а.с. 89-102), а також копіями товарних чеків та квитанцій про покупку різної побутової техніки та переказу грошових коштів за період з 2017 року по 2021 рік (а.с. 103-127), враховуючи, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дитину, станом на дату смерті ОСОБА_2 позивач не працювала (а.с. 78, 79), перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , суд доходить висновку про можливість встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на день смерті ОСОБА_2 , тобто станом на 05.08.2021 року, а також факту того, що станом на дату смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 перебувала на його утриманні.

Згідно положень ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії (стаття 8 Конституції України).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону, фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Закону у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 6 ст. 42 Закону у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Згідно із ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Як вбачається із роз`яснень, викладених в абзаці 3 п. 1-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, спори щодо розміру шкоди та права на її відшкодування у вигляді страхових виплат розглядаються судами в позовному провадженні за загальними правилами.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимога бо заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Станом на день настання страхового випадку, а саме станом на 05.08.2021 року, сума прожиткового мінімуму для працездатних осіб складала 2 379 грн., тобто сума одноразової допомоги, яка передбачена Законом, становить 237 900 грн.

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 є дружиною загиблого ОСОБА_2 , на момент його смерті проживала з ним однією сім`єю, перебувала на його утриманні, була пов`язана з ним спільним побутом, подружжя мали взаємні права та обов`язки, то відповідно до ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вона має право на одноразову допомогу внаслідок нещасного випадку на виробництві та на одноразову допомогу як особі, яка знаходилася на утриманні померлого на день смерті ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір у загальному розмірі 3 847,20 грн., з яких: 992,40 грн. - судовий збір за вимогу немайнового характеру, та 2 854,80 грн. судовий збір за вимоги майнового характеру.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. 173 КЗпП України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 263-265, 315, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про встановлення факту проживання однією сім`єю та знаходження на утриманні, стягнення одноразової допомоги сім`ї загиблого внаслідок смерті від нещасного випадку на виробництві - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , на день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 одноразову допомогу сім`ї загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві, що складає 100 (сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 237 900 (двісті тридцять сім тисяч дев`ятсот) гривень.

Стягнути із Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 одноразову допомогу як особі, яка знаходилась на утриманні померлого на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі у розмірі 47 580 (сорок сім тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень.

Стягнути із Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в дохід держави судовий збір у загальному розмірі 3 847 (три тисячі вісімсот сорок сім) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області,, місцезнаходження за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, бульвар Морський, буд. 74.

Повний текст рішення складено 15 грудня 2022 року.

Суддя: Федотова В. М.