СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8059/20

пр. № 2/759/254/23

05 жовтня 2022 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Сініцина В.А.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про виділ частки зі спільного майна в натурі,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 заявив позов до ОСОБА_4 про зміну розміру ідеальних часток у спільній частковій власності та виділ частки зі спільного майна в натурі.

Свої вимоги мотивував тим, що згідно рішення Ленінградського районного народного суду м.Києва від 23.11.1989 року: за ОСОБА_6 визнано право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 і виділено в її користування в натурі три житлові кімнати розміром 7,0 кв.м, 7,6 кв.м и 7,6 кв.м, коридор площею 5,1 кв.м, веранду 2,9 кв.м, частину кухні розміром 9,8 кв.м (всього загальною площею 40 кв.м.), а також два хозсараї «Б» і «Г», туалет «Е», частину тротуарів, відмітки і огородження будинку; за ОСОБА_7 визнано право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 і виділено в його користування в натурі дві житлові кімнати розміром 7,5 кв.м и 20,3 кв.м, туалет 1,8 кв.м, ванну 3,1 кв.м, частину кухні з обладнанням 1,88 х 2,76 м, площею 5,2 кв.м (всього загальною площею 37,9 кв.м), а також гараж «Д», , частину тротуарів, відмітки і огородження будинку .Зобов`язано ОСОБА_7 за свій рахунок заложити дверні пройоми між приміщеннями 1-9 и 1-7, 1-9 и 1-8, обладнати двірні пройоми між приміщеннями 1-7 и 1-8, встановити глуху перегородку в приміщенні 1-1 відступивши на 1,88 м від приміщення 1-2, в приміщенні 1-8 обладнати внутрішній тамбур з виходом на вулицю і входом в кухню і кімнату. (Технічний паспорт від 05.12.1996 р.)

З метою уособлення відокремлених квартир та на виконання рішення суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були заложені дверні пройоми та встановлена глуха перегородка. На сьогоднішній день частини будинку ізольовані між собою, мають окремі входи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , єдиним спадкоємцем якої є позивач ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.1996 року, згідно якого спадкове майно складається з частини жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Жилий будинок під літ. «А», цегляний, жилою площею 50,0 кв.м з надвірними будівлями: сараї під літ. «Б», «Г», гараж під літ. «Д», вбиральня під літ. «Е», спорудження.

Житловий будинок на час прийняття спадщини ОСОБА_5 складався з приміщень кухня 1-1 - площею 15.0 кв.м, ванна 1-2 - площею 3.1 кв.м , туалет 1-3 - площею 1.8 кв.м, житлова кімната 1-4 - 7.0 кв.м, житлова кімната 1-5 - 7.6 кв.м, житлова кімната 1-6 - 7.6 кв.м, житлова кімната 1-7 - 20.30 кв.м, житлова кімната 1-8 - 7.5 кв.м, коридор 1-9 - площею 5,1 кв.м, веранда І - площею 2.9 кв.м. (Технічний паспорт від 05.12.1996 року).

З часу ухвалення рішення Ленінградським районним народним судом м.Києва від 23.11.1989 року до часу прийняття спадщини ОСОБА_5 (технічний паспорт від 05.12.1996 року) загальна площа будинку не змінилась, користування приміщеннями відбувалось у відповідності до вимог вищезазначеного рішення.

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 також жодного спору щодо користування будинком та господарськими будівлями не було.

Але ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, єдиним його спадкоємцем був ОСОБА_8 .

В липні 2001 році ОСОБА_5 за згодою співвласника ОСОБА_8 було введено в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти: прибудова а3, сарай «Ж», гараж «3», переобладнане під житлове приміщення 1-3 на земельній ділянці по АДРЕСА_1 (Дозвіл №209 від 18.07.2001 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю).

Прибудова а3, загальною площею 33,7 кв.м була добудована та споруджена на місті та замість веранди (площею 2,9 кв.м) та частини кухні (площею 9,8 кв.м), які були виділені у власність ОСОБА_6 на земельній ділянці, яка за рішенням суду була виділена ОСОБА_6 біля її частини будинку, спадкоємцем якої є ОСОБА_5 .

Прибудова а3 була споруджена з метою поліпшення майна, за кошти позивача за згодою іншого співвласника, і при здійсненні таких поліпшень було додержано порядок використання спільного майна, та умови володіння та користування спільним майном у відповідності з домовленістю між співвласниками.

Порівнюючи резолютивну частину рішення від 23.11.1989, дані зазначені в Технічному паспорті від 05.12.1996 року та дані зазначені в Технічному паспорті від 18.04.2008 року вбачається що збільшення загальної площі будинку відбулось саме за рахунок спорудження Позивачем спорудження прибудови а3.

На підставі зазначеного Позивач просив змінити розмір частки у праві спільної часткової власності ОСОБА_5 на 61/100 ідеальних частини замість 1/2 ідеальної частини, а ОСОБА_4 - на 39/100 ідеальних частин замість 1/2 ідеальної частини у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Виділити у власність ОСОБА_5 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) 61/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в натурі, як окреме індивідуально визначене нерухоме майно - приміщення будинку, загальною площею 61,4 кв.м, що складається з: передпокій 1-1 площею 15.8 кв.м, вбиральня 1-2 площею 3,1 кв.м, житлова кімната 1-3 площею 12.4 кв.м, жилова кімната 1-4 площею 15,3 кв.м, ванна 1-5 площею 5,6 кв.м., кухня 1-6 площею 9,2 кв.м; надвірні будівлі та споруди: сарай під літ. «Б», сарай під літ. «Г», гараж під літ. «Д», вбиральня під літ. «Е». Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 100 кв.м., з відповідними надвірними будівлями та спорудами шляхом його поділу в натурі.

14.07.2020 року ухвалою суду провадження у справі було зупинене до набрання законної сили рішення у справі №759/16372/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

01.11.2021 року провадження у справі було відновлено.

16.02.2022 року залучено до участі у справі ОСОБА_3 в якості співвідповідача.

Ухвалою суду від 05.10.2022 року позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , замінено на його правонаступника ОСОБА_1 , правонаступництво якої підтверджується матеріалами спадкової справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні від 05.10.2022 року зменшила розмір позовних вимог, просила залишити без розгляду позовної вимоги про зміну розміру часток у праві власності на домоволодіння.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали.

Відповідачі відзив не позов на надавали, натомість в судовому засіданні 05.10.2022 року надали заяву про визнання позовних вимог щодо припинення права спільної часткової власності між ними та ОСОБА_1 та виділу в натурі у власність ОСОБА_1 її частки житлового будинку (перелічених у позові), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в повному обсязі. Відповідачі також визнали обставини покладені в обґрунтування позову

З огляду на наведені вище факти та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку що технічний поділ будинку є можливим та знаходить доведеним, що спадкодавці сторін фактично уособили відокремлені квартири у відповідності до вимог рішення Ленінградського районного народного суду м.Києва від 23.11.1989 року, згідно якого за кожним з співвласником було визнано право власності по частині житлового будинку АДРЕСА_1 і виділено кожному співвласнику в користування в натурі окремі приміщення та зобов`язано вчинити певні дії з метою уособлення відокремлених квартир. Дана обставина також підтверджується технічними паспортами наявними в матеріалах справи.

Також встановлено, що співвласники поліпшували будинок, яким володіли на праві спільної часткової власності, у встановленому порядку ними було введено в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 380 ЦК України передбачено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Відповідно до статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно частин 3, 4 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Аналіз змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Тому, з урахуванням того, що відповідачі позов визнали, а також враховуючи розмір часток сторін, наявність технічної можливості поділу будинку відповідно до часток співвласників, межі заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги про виділ належної позивачу частки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням поділу в натурі, який відбувся на підставі рішення Ленінградського районного народного суду м.Києва від 23.11.1989 року, оскільки такий варіант поділу не потребує проведення будь-яких ремонтно-будівельних робіт по переплануванню та відповідає фактичному порядку користування спірним будинком, який склався між його співвласниками.

Заяви про розподіл судових витрат не надходило.

Заходів забезпечення позову судом не вживалось.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про виділ частки зі спільного майна в натурі, задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКП НОМЕР_1 ) в натурі належну їй частку у праві власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме в житловому будинку літер А: передпокій 1-1 площею 15.8 кв.м; вбиральню 1-2 площею 3,1 кв.м, житлову кімнату 1-3 площею 12.4 кв.м, житлову кімнату 1-4 площею 15,3 кв.м, ванну 1-5 площею 5,6 кв.м., кухню 1-6 площею 9,2 кв.м, прибудову а3, та надвірні будівлі і споруди: сарай літ. «Б», сарай літ. «Г», гараж літ. «Д», вбиральню під літ. «Е».

Припинити право спільної часткової власності сторін на вказане майно.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня виготовлення рішення.

Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Головуючий Сенько М.Ф.