ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи 497/24085/21

Апеляційне провадження №22-ц/813/5956/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів Сєвєрової Є.С., Вадовської Л.М.,

за участю секретаря Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 04 листопада 2021 року, постановлене під головуванням судді Салтан Л.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, служба у справах дітей Одеської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї (а.с.2-7).

Позовна заява мотивована тим, що в період з 28 лютого 2015 року по 10 серпня 2020 року він ( ОСОБА_2 ) перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_1 , від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони 31 серпня 2020 року уклали договір про сплату аліментів на дитину, який ним (позивачем) виконується. Після підписання договору між ними почалися непорозуміння з приводу прийняття батьком участі у вихованні сина та відповідачка почала створювати штучні перешкоди у відвідуванні сина та спілкуванні з дитиною. Рішенням комісії з питань захисту дитини служби у справах дітей Одеської міської ради від 09 липня 2021 року визначено порядок його участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною шляхом систематичних побачень:

-кожного понеділка з 17:00 год до 20.30 год;

-кожної середи з 17.00 год до 20.30 год;

-кожної п`ятниці з 17.00 год до суботи 15.00 год.

Посилаючись на невиконання відповідачкою зазначеного рішення комісії, з приводу чого він звертався до поліції, позивач просив суд:

-зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною;

- встановити такі способи спілкування та участі у вихованні між батьком та сином, як встановлення систематичних побачень, а саме: кожного понеділка з 17.00 год. до 20.30 год.; кожної середи з 17.00 год. до 20.30 год.; кожної п`ятниці з 17.00 год. до суботи 15.00 год. за місцем проживання батька дитини, в святкові та інші дні, включаючи день народження дитини, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини.

У відзиві на позов адвокат Селюков П.В. в інтересах ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні вимог щодо усунення перешкод у спілкуванні та встановити спосіб спілкування і участі у вихованні між батьком та сином за таким графіком: щовівторка з 18.30 до 20.00 та щонеділі з 10.00 до 18.00. Відзив обґрунтований тим, що ОСОБА_1 не перешкоджає батьку у спілкуванні з сином. Позивач працює на судах торгівельного флоту, тривалий час знаходиться за межами України, тому, враховуючи мінливий робочих графік ОСОБА_2 , підлаштовувати дитину під його графік є недоцільним та суперечить охоронюваним законом інтересам дитини. Рішенням комісії не враховані інтереси дитини, оскільки у неї тренування з футболу проходять за графіком у дні: понеділок, середа, п`ятниця з 18.30 до 20.00. Також в силу віку, дитина у будні дні ходить до школи з ранку до 18.00, де відвідує секцію з карате, гурток малювання, заняття йогою та шахами. Графік спілкування, запропонований матір`ю комісії ще у липні 2021 року, втратив свою актуальність, оскільки з 01 вересня 2021 року почався навчальний рік та розвитковий графік дитини змінився. Позивач зловживає алкогольними напоями, у зв`язку з чим притягувався до адміністративної відповідальності, але у висновку комісії зазначено, що він не притягувався до адміністративної відповідальності. Після розлучення, позивач проживає у двокімнатній квартирі з іншою жінкою, у якої є дитина (хлопчик). Зазначав, що житлова площа вказаної квартири занадто мала, щоб створювати належні умови утримання для обох дітей приблизно однакового віку, які не є кровними братами та періодично влаштовують сварки, тому мати заперечує проти залишення ОСОБА_4 на ніч у новій оселі батька. В той час як мати проживає з іншим чоловіком у трикімнатній квартирі, де дитина має окрему кімнату, облаштовану усім необхідним для дитини відповідного віку (а.с.52-58).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 04 листопада 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено наступний порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_5 шляхом встановлення систематичних побачень:

-кожного понеділка з 17.00 год. до 20.30 год.;

-кожної середи з 17.00 год. до 20.30 год.;

-кожної п`ятниці з 17.00 год. до суботи 15.00 год.,

за місцем проживання батька дитини; в святкові та інші дні, включаючи день народження дитини, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини.

Вирішено питання судових витрат (а.с.102-103).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з урахуванням положень сімейного законодавства, висновку Київської районної адміністрації ОМР, як органу опіки та піклування, від 09 липня 2021 року та інтересів малолітньої дитини, дійшов висновку про доведеність позовних вимог та відповідність їх нормам закону. ?

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву на неї

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду:

- скасувати частково;

- змінити рішення, яким встановити наступний порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_5 шляхом встановлення систематичних побачень: щовівторка з 18.30 до 20.00 (з урахуванням думки дитини та погодження з матір`ю); щонеділі з 10.00 до 18.00;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовити (а.с.107-115).

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуваним судовим рішенням порушені права та особисті інтереси мати та дитини. Судом не враховані її заперечення, викладені у відзиві на позов. Крім обставин, зазначених у відзиві на позов, апелянтка вказала, що позовна вимога про зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні з сином є надуманою та не підтверджена жодним доказом. Вона (позивачка) ніяким чином не проти побачень та спілкування рідного батька з сином, але з урахуванням особистого життя сина з його потребами та вимогами. Суд має виходити передусім з інтересів дитини. Зазначала, що ОСОБА_2 наразі в суді оскаржує договір про сплату аліментів (справа № 947/30157/21) та ставить питання про розірвання договору від 31 серпня 2020 року і стягнення з нього аліментів на утримання сина на рівні 6 000 грн. На сьогодні позивач самостійно змінив розмір аліментів з 13 737,95 грн. на 6 000 грн., які наразі сплачує на утримання дитини.

Адвокат Бессараба П.А. в інтересах ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на її необґрунтованість та недоведеність, просив залишити її без задоволення, а рішення Київського районного суду м.Одеси від 04 листопада 2021 року без змін (а.с.136-143).

Треті особи не скористались правом подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони належним чином повідомлені про слухання справи в апеляційній інстанції на 21 червня 2022 року. Так, судова повістка на ім`я позивача повернулась до суду не врученою з причин: «адресат відсутній за вказаною адресою», що з огляду на вимоги п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, є належним повідомленням (а.с.159-160). Відповідач та її представник отримали судові повістки (а.с.156,158). Представник третьої особи служби у справах дітей Одеської міської ради, будучі повідомленим про дату та час розгляду справи, надав суду заяву про проведення судового засідання за їх відсутності, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні (а.с.157,162-163). Третя особа орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради повідомлені про дату та час розгляду справи (а.с.161).

Сторони,будучі обізнаними про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, не виявили бажання скористатись правом прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в порядку, передбаченому ст.212 ЦПК України.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 07 липня 1989 року по справі "Юніон Аліметаріа Сандерс проти Іспанії", зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Колегією суддів враховано:

-наявність в матеріалах справи письмових документів, на підтвердження позицій сторін,

-положення ст.129 Конституції України, ст.2 ЦПК України, якими передбачено, що одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому, захищаючи права одних осіб, суд не може порушувати права інших осіб;

-відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду. Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/1, від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19.

Враховуючи наведене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 21 червня 2022 року у відсутності сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, що в розумінні вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою розгляду справи.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З 28 лютого 2015 року до 10 серпня 2020 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.21).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_6 (а.с.12).

Дитина залишилась проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 , що визнають сторони.

31 серпня 2020 року сторони уклали договір про сплату аліментів на дитину (а.с.15-16).

Позивач сплачує аліменти на дитину (а.с.17-20).

Висновком в.о.голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради за № 1305/01-11 від 09 липня 2021 року визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом систематичних побачень:

- кожного понеділка з 17.00 до 20.30;

- кожної середи з 17.00 до 20.20;

- кожної п`ятниці з 17.00 год до суботи 15.00 год, на час находження батька в Україні. Спілкування батька з дитиною має відбуватись за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного і морального розвитку дитини, з урахуванням режиму дня малолітнього та особливостей відповідного віку дитини (а.с.13-14).

З вказаного висновку встановлено, що 24 червня 2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради були присутні представник батька дідусь ОСОБА_7 та мати дитини ОСОБА_1 . У заяві ОСОБА_2 просив встановити йому систематичні побачення з сином:

-кожної середи з 10.00 до 18.00 год;

-кожної п`ятниці з 17.00 до 15.00 год суботи,

а ОСОБА_1 (мати дитини) запропонувала визначити порядок спілкування батька з дитиною шляхом систематичних побачень:

-щопонеділка з 16.00 до 20.30;

-щосереди з 16.00 до 20.30;

-щосуботи з 11.00 до 18.00 (а.с.14).

Крім того, у висновку зазначено, що відповідно до протоколу бесіди від 12 квітня 2021 року спеціалістів територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , хлопчик бажає спілкуватись з батьком, батько гуляє з ним в парку, возить на футбол (а.с.14).

Зазначений висновок ОСОБА_1 не виконується, з приводу чого ОСОБА_2 15,16 та 21 липня 2021 року звертався до поліції (а.с.22-23).

Мирної угоди між сторонами у справі досягнуто не було.

Позивачем на підтвердження своєї позиції надано суду:

-копію висновку в.о. голови Київської районної адміністрації від 09 липня 2021 року а №1305/01-11 (а.с.13-14);

- копію договору про сплату аліментів на дитину від 31 серпня 2020 року (а.с.15-16);

- копії квитанції про сплату аліментів (а.с.17-20);

- копію рішення Київського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2020 року у справі № 947/15401/20 (а.с.21);

- копії талонів-повідомлень щодо звернень до поліції від 15,16 та 21 липня 2021 року (а.с.22-23).

Відповідачем надано суду:

-копію заяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 (за місцем реєстрації матері), у реєстрації відмовлено з причин відсутності згоди батька (а.с.60-61);

-копію ухвали Київського районного суду м.Одеси від 13 березня 2017 року у справі №520/2607/17 (про розірвання шлюбу) про відкриття провадження у справі;

- копії ухвал суду про притягнення позивача у 2016 та 2017 роках до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 130 КУпАП (а.с.66-69,71-72);

- копію ухвали Київського районного суду у справі № 520/9562/17 від 25 травня 2018 року про затвердження мирової угоди у справі про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП (а.с.63-65);

- копію договору №336 про надання послуг по футбольній підготовці за програмою раннього розвитку «Шлях Переможця», укладеного 07 липня 2019 року ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_8 (а.с.73-77).

За умовами п.п.1.1 та 1.3. договору від 07 липня 2019 року предметом договору є надання послуг по футбольній підготовці дитини ОСОБА_5 ; термін надання послуги складатиме 9 календарних місяців; тривалість одного заняття з футболу становить 45 хвилин; заняття проводяться 2 рази на тиждень, згідно з розкладом, але не менше 8 разів на місяць (а.с.73-77).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Питання виховання дитини за вимогами ст.157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (ст.7 Конвенції).

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них (ст.153 СК України).

Частиною 2 ст.157 СК України законодавець додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст.141 СК України.

Аналіз вищенаведених норм призводить до висновку, що праву на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права.

Відповідно до ч.1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

За нормою ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 1038309, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у п.8 ст.7 СК України та у ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Між сторонами у справі не досягнуто домовленості щодо способів участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, позивач стверджує про наявність перешкод з боку відповідачки у спілкуванні з дитиною, а тому наявні підстави для вирішення спору щодо реалізації батьківських прав позивача в судовому порядку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що батько має право на спілкування з дитиною та задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду відносно того, що батько має право на спілкування з дитиною з огляду на таке.

Батько дитини ОСОБА_2 активно проявляє бажання брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином ОСОБА_4 .

При вирішенні даного спору враховано передусім інтереси дитини, зважаючи на конкретні обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, представлені сторонами.

Так, суд апеляційної інстанції врахував висновок в.о.голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 09 липня 2021 року за № 1305/01-11, з якого встановлено, що за протоколом бесіди від 12 квітня 2021 року спеціалістів територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , хлопчик бажає спілкуватись з батьком, батько гуляє з ним в парку, возить на футбол (а.с.14).

Матеріали справи свідчать, що батько дитини проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із своїм сином, що підтверджується зверненнями до органів опіки та піклування із заявою щодо визначення порядку його зустрічей з сином; до органів поліції з приводу невиконання висновку органу опіки та піклування, до суду із даною позовною заявою.

Органом опіки та піклування під час розгляду заяви ОСОБА_2 щодо порядку його участі у вихованні дитини встановлено, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного 11 червня 2021 року встановлено, що для виховання та розвитку малолітньої дитини створені належні умови. Відповідно до інформації, наданої 20 квітня 2021 року поліцією, ОСОБА_2 до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. Батько сплачує аліменти на утримання дитини (а.с.13 зворот).

Жодних обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином, судом не встановлено, а відповідачкою не доведено, так само як і не надано належних та допустимих доказів негативного впливу батька на розвиток дитини. Право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам.

Наразі дитина має більшу прихильність до матері в силу свого віку та спільного проживання з нею. У дитини протягом певного часу було відсутнє щоденне спілкування з батьком, визначення зустрічей у присутності матері не призведе до відновлення теплих батьківських стосунків та не забезпечить дитині нормального психологічного стану під час таких зустрічей, з огляду на складені між батьками (сторонами у справі) стосунки.

Під час періодичного перебування з позивачем за місцем його проживання, дитина матиме можливість спілкуватися з батьком у сімейній атмосфері, що буде сприяти нормальному психоемоційному розвитку дитини, звиканню до батька, а також можливістю спілкування з родичами по лінії батька.

Тому зустрічі батька з дитиною на окремій території за місцем проживання батька та в загальнодоступних місцях без присутності матері відповідає інтересам як дитини, так і батька. Так само як і побачення у святкові дні та день народження дитини за домовленістю сторін.

Сама наявність спору з приводу визначення способу участі у вихованні дитини є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини.

Під час вирішення цього спору судом взято до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не перешкоджає позивачу брати участь у вихованні сина та спілкуватися з ним. Створення відповідачкою перешкод позивачу у спілкуванні з сином підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

-висновком в.о.голови Київської районної адміністрації від 09 липня 2021 року за № 1305/01-11 (а.с.13-14);

- талонами-повідомленнями про прийняття заяв від ОСОБА_2 до поліції від 15,16 та 21 липня 2021 року (а.с.22-23).

Відсутність рівності між батьками в особистому спілкуванні з дитиною призводить не лише до диспропорції у реалізації їх особистих батьківських прав, але й негативно впливають на ставленні дитини як повноправного члена суспільства, яка має бути повністю підготовлена до самостійного життя та вихована в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності. Батько має право на спілкування з дитиною.

Суд дійшов до глибокого переконання, що обраний спосіб участі батька у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як дитини, так і батьків, оскільки зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.

Відповідачкою не надано суду доказів того, що спілкування батька з сином не відповідатимуть її (дитини) інтересам. Посилання апелянта на графік тренувань футболом: понеділок, середа, п`ятниця з 18.30 до 20.00 не підтверджено жодним доказом. Навпаки спростовується п.1.3 договору №336 від 07 липня 2019 року, копія якого надана відповідачем до суду. Так, за умовами п.1.3. договору від 07 липня 2019 року тривалість одного заняття з футболу становить 45 хвилин; заняття проводяться 2 рази на тиждень, згідно з розкладом, але не менше 8 разів на місяць (а.с.73-77). Розклад тренувань дитини суду не надано.

Також відповідачем не надано суду доказів на підтвердження відвідування дитиною школи, часу перебування її у школі з ранку до 18.00 та відвідування секції з карате, гуртку малювання, заняття йогою та шахами.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо наданих суду копій ухвал суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у 2016 -2017 роках слід зазначити таке. За положеннями ст.39 КУпАП якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню. Отже, інформація Одеського районного управління поліції№1 Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20 квітня 2021 року за №60-3854 про не притягнення ОСОБА_2 до адміністративної та кримінальної відповідальності, що викладена у висновку в.о.Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 09 липня 2021 року, не спростовується наданими суду копіями ухвал суду. Надані судові рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача у 2016-2017 роках не мають правового значення під час вирішення цієї справи.

Колегіє суддів враховано, що позивач на комісії органу опіки та піклування просив побачення з дитиною:

-кожної середи з 10.00 до 18.00 год;

-кожної п`ятниці з 17.00 до 15.00 год суботи,

а ОСОБА_1 (мати дитини) запропонувала визначити порядок спілкування батька з дитиною шляхом систематичних побачень:

-щопонеділка з 16.00 до 20.30;

-щосереди з 16.00 до 20.30;

-щосуботи з 11.00 до 18.00 (а.с.14).

Посилання в апеляційній скарзі, що графік спілкування, запропонований матір`ю, комісії ще у липні 2021 року, втратив свою актуальність, так як з 01 вересня 2021 року почався навчальний рік та розвитковий графік дитини змінився, не підтверджені жодним доказом.

Так само не підтверджено жодним доказом, що житлова площа квартири, де проживає позивач, занадто мала, щоб створювати належні умови утримання для обох дітей приблизно однакового віку, які не є кровними братами та періодично влаштовують сварки.

Визначений судом порядок спілкування батька з сином не виключає можливість батька спілкуватись з сином з дотриманням режиму дня дитини.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновків щодо незаконності і неправильності судового рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про дотримання судом першої інстанції норм процесуального права та вірне застосування норм матеріального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

При встановлених обставинах, враховуючи, що ОСОБА_2 має законне право на спілкування зі своїм сином та має право приймати участь у його вихованні, враховуючи також інтереси та стан здоров`я дитини, які мають пріоритетне значення над інтересами батьків, колегія суддів дійшла висновку про доведеність позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 388, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 04 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: