ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 грудня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/2222/21

Головуючий у першій інстанції Кухта В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1128/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2022 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу, -

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі по тексту МТСБУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі понесених витрат в сумі 100 800 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 грн.

Позов обґрунтовувало тим, що 29.05.2018 о 07 год. 30 хв. на Броварському проспекті, 20 у м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода, так, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 , який в свою чергу здійснив зіткнення з «Renault» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.06.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач, застрахований за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не був.

20.06.2022 ОСОБА_2 , власник транспортного засобу «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 , звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а 07.08.2018 з заявою про виплату страхового відшкодування.

15.08.2018 МТСБУ платіжним дорученням № 9924446 перерахувало 800 грн в рахунок оплати послуг аварійного комісара, 07.09.2018 МТСБУ платіжним дорученням № 993059 перерахувало на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 100 000 грн у відшкодування шкоди в межах ліміту.

Відповідач в добровільному порядку кошти не сплатив, у зв`язку з чим позивач, посилаючись на п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив стягнути з відповідача понесені ним витрати в порядку регресу.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.09.2022 позов МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ 100 000 грн витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви в сумі 2 251 грн 98 коп.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову МТСБУ відмовити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, постановлення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, на підставі неповно з`ясованих обставин справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач звернувся до суду з пропуском трирічного строку позовної давності. У даному конкретному випадку, на думку заявника, загальна позовна давність починає перебіг 15.08.2018, коли МТСБУ платіжним дорученням № 9924446 перерахувало 800 грн ФОП ОСОБА_3 в рахунок оплати послуг аварійного комісара, та спливає у відповідній місяць та число останнього року строку - 15.08.2021. Представник позивача звернувся до суду із позовом 02.09.2021, тобто після спливу позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є надуманими.

Представник позивача вказує, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Зазначає, що перебіг позовної давності за регресними зобов`язаннями починається від дня виконання основного зобов`язання, а днем виконання основного зобов`язання є день виплати МТСБУ потерпілій особі грошових коштів з фонду захисту потерпілих. А отже, перебіг позовної давності у даному спорі розпочався 07.09.2018, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що МТСБУ набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, сума заявлених позовних вимог підтверджена матеріалами справи. Зваживши на те, що позивач зобов`язання щодо виплати ОСОБА_2 страхового відшкодування в сумі 100 000 грн виконав 07.09.2018, а з позовом до ОСОБА_1 про стягнення цього відшкодування в порядку регресу звернувся 02.09.2021, суд дійшов висновку, що позов в цій частині подано в межах трирічного строку позовної давності.

Узявши до уваги заяву відповідача про застосування строку позовної давності, відмову у стягненні з ОСОБА_1 800 грн у відшкодування витрат в рахунок оплати послуг аварійного комісара районний суд мотивував пропуском строку звернення до суду.

З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що 29.05.2018 о 07 год. 30 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 на проспекті Броварському, 20 в м. Києві не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 , який в свою чергу здійснив зіткнення з «Renault» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с. 14).

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.06.2018 (справа №755/8713/18-п), з внесеними виправленнями постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2018, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 40, 41).

На час ДТП автомобіль ОСОБА_1 не був застрахований за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 18). Тому 20.06.2022 ОСОБА_2 , власник транспортного засобу «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 , звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а 07.08.2018 - із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 6, 37).

Відповідно до звіту № 2212 про оцінку автомобіля від 24.07.2018 вартість матеріально збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді складає 137 726,52 грн (а.с. 23-36).

15.08.2018 платіжним дорученням №9924446 МТСБУ перерахувало 800 грн ФОП ОСОБА_3 за послуги аварійного комісара щодо визначення вартості матеріального збитку (а.с. 48).

06.09.2018 МТСБУ видало наказ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 », яким визначило сплатити на рахунок потерпілого 100 000 грн, та 07.09.2018 платіжним дорученням № 993059 перерахувало на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 100 000 грн (а.с. 43-45).

16.07.2021 МТСБУ направило ОСОБА_1 лист з проханням в добровільному порядку сплатити витрати на відшкодування в сумі 100 800 грн (а.с. 50 51).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

У частині другій статті 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно пункту 1 частини першої ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.п. а п. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Зважаючи на те, що МТСБУ виплатило потерпілому ОСОБА_2 страхове відшкодування, відповідно до ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ч. 1 ст. 1191 ЦК України, останнє набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 6 вказаної статті визначено, що за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

У справі встановлено, що МТСБУ виконало зобов`язання по виплаті ОСОБА_2 страхового відшкодування в сумі 100 000 грн 07.09.2018, а отже перебіг позовної давності щодо зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування починається саме з 07.09.2018. Позивач звернувся до суду 02.09.2021, а отже строк звернення до суду із даним позовом ним не пропущений.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що загальна позовна давність у спорі починає перебіг 15.08.2018, не є слушними, оскільки цієї дати були відшкодовані витрати аварійного комісара по проведенню дослідження транспортного засобу у розмірі 800 грн, у стягненні яких судом першої інстанції вірно відмовлено у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко