Провадження № 2/686/5796/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Мазурок О.В.,

при секретарі Колісник Л.В.

за участі представника відповідача Іваницького А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Веллфін" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вказавши, що 01.08.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Веллфін" та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №60132 в електронній формі. За умовами п.1.1 укладеного Договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 2400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Пунктами 1.3, 1.4 Договору позики встановлено, що позика надається строком на 30 днів. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики між позичальником і позикодавцем.

Позивачем в порядку встановленому п.1.4 Договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 2400 грн., що підтверджується повідомленням від 24.07.2019 року ТОВ ФК«ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «Веллфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016 року.

Позивачем належним чином виконані умови Договору позики, в той час як відповідачем отримані кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів.

Згідно п.1.5 Договору позики, нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: - 1,8% від суми позики, але не менше ніж 20 грн. за перший день користування позикою; 1,8 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.2 цього Договору; - 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.2 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до п.1.1, 1.5 Договору позики, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 22.08.2019 року становить 93837,40 грн., з яких: 2400 грн. основний борг; 47882,40 грн. заборгованість по відсотках; 43555,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений Правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а Договір позики було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.ст. 6, 627 ЦК України, ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. Тому позивач просить позов задоволити та стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 93837,40 грн., а також 1921 грн. судового збору.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Направив до суду відзив, в якому вказав, що у позовній заяві зазначено наступне: «станом на день подання позову відповідач взяті на себе зобов`язання по договору позики не виконав, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку. Водночас вона звертає увагу суду, що відповідно до витягу з особистого кабінету ОСОБА_1 на веб сайті ТОВ «Веллфін» за договором позики №60132 від 01.08.2016 року: сума 2400 грн; погашено 8870,00 грн. Таким чином, відповідач погасила усю суму заборгованості за договором позики №60132 від 01.08.2016 року ще до подання позовної заяви. Поміж іншого, відповідач погасила суму заборгованості навіть з переплатою, а саме сплатила 8870 грн, хоча заборгувала лише 2400 грн. Таким чином, доводи позивача щодо наявності заборгованості у ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки остання погасила суму заборгованості за договором позики, що також підтверджується випискою від 01.08.2016 року. Заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по основних та додаткових відсотках за користування позикою за період з 01 вересня 2016 року по 22 серпня 2019 року є безпідставною та необґрунтованою. Відповідно до п.1.3 Договору позики №60132 від 01.08.2016 року позика надається строком на 30 днів, тобто до 31.08.2016 року.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом встановлено, що 01.08.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Веллфін" та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №60132 в електронній формі. За умовами п.1.1 укладеного Договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 2400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Згідно п.1.5 Договору позики, нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: - 1,8% від суми позики, але не менше ніж 20 грн. за перший день користування позикою; 1,8 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.2 цього Договору; - 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.2 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до п.1.1 укладеного Договору позики, позикодавець зобов`язується надати позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 2400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у п.1.5 цього Договору.

Пунктами 1.3, 1.4 Договору позики встановлено, що позика надається строком на 30 днів. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики між позичальником і позикодавцем.

Відповідно до п. 3 Графіка розрахунків до договору позики №60132 від 01.08.2016 року сукупна вартість позики складає 3696 гривень- проценти за користування позикою складають 1296 гривень.

Вказані обставини підтверджуються: Договором позики № 60132 від 01.08.2016 року; повідомленням від 24.07.2019 року вих.№4193-ВП; заявкою відповідача.

Відповідно до виписки за договором позики №60132 від 01.08.2016 року який укладений між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 , загальна сума, яка була сплачена по договору позики №60132 від 01.08.2016 року -8870 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України..

Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів тому, що у ОСОБА_1 є заборгованість по договору позики №60132 від 01.08.2016 року.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст.526,599, 627,629,1048,1049, 1054 ЦК України, суд, -

В И РІ Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" на користь ОСОБА_1 496 гривень 20 копійок сплоченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного тексту судового рішення апеляційної скарги .

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», код ЄРПОУ 39952398, адреса: 03601, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 19.12.2022 року.

Суддя: