Справа № 581/88/22
Провадження № 2/581/53/22
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2022 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді Кузьмінського О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

18 лютого 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 22 червня 2021 року, реєстровий № 205971, про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 88960,74 грн. заборгованості.

Вимоги мотивує тим, що 1 лютого 2022 року отримав постанову про відкриття виконавчого провадження з якої дізнався, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Ю.О. перебуває виконавче провадження №66980319 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Приватним виконавцем Савенком Ю.О. 28 січня 2022 року також винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника в межах виконання виконавчого напису. Вважає, що сталася помилка, оскільки він не отримував ніяких кредитних чи будь-яких інших коштів, жодних боргів перед банками чи іншими фінансовими установами у нього немає, у жодних відносинах, у тому числі клієнтських, із ТОВ «Вердикт Капітал» ніколи не перебував. Крім того, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, так як при його вчиненні нотаріус не пересвідчився у безспірності вимог стягувача, нотаріусу не надано або ним належним чином не перевірено документи, надані відповідачем, які підтверджують безспірність заборгованості, як основну вимогу для вчинення виконавчого напису, наданий нотаріусу кредитний договір не був посвідчений нотаріально, а значить не є документом, на підставі якого може бути вчинений виконавчий напис. Позивач не одержував будь-яких повідомлень від відповідача про наявність заборгованості та вимоги щодо її сплати із зазначенням відповідних сум.

Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, направленого за юридичною адресою відповідача, останній ухвалу суду про відкриття провадження у справі разом з копією позову та доданими до неї документами не отримав, однак відповідно до положень частини 8 статті 128 ЦПК України ці документи вважаються йому врученими, відзив до суду не подавався.

Від сторін до суду не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.

22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на підставі заяви відповідача було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 205971, про задоволення вимог ТОВ «Вердикт Капітал», якому ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС», відступлено право вимоги на підставі договору факторингу, якому АТ «Альфа-Банк» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу та стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №63042582НРLS від 16 червня 2016 року, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , заборгованості за період з 21 грудня 2020 року по 17 травня 2021 року в розмірі 88960,74 грн., в тому числі 64835,85 грн. заборгованість за тілом кредиту, 23624,89 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 500 грн. плата за вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

28 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О. при примусовому виконанні виконавчого напису № 205971, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Ю.О. 22 червня 2021 року, винесено постанову про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 , яку він отримує у ФГ «АКВІЛОН».

При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У відповідності до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Зазначену постанову доповнено розділом 2 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», якою передбачено можливість вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 в частині, зокрема, доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», якою передбачено можливість вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Відтак, положення постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662, якими передбачено можливість вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, на підставі зазначеного рішення суду втратило чинність.

Висновки суду по суті спору.

Нотаріусом вчинено виконавчий напис на підставі кредитного договору документу, який відсутній у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус керувався положеннями постанови Кабінету Міністрів України, які втратили чинність. Підставою для задоволення позову є вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору - документу, за яким виконавчий напис не міг бути вчинений.

Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Щодо доводів про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не пересвідчився у безспірності вимог стягувача, то суд їх також вважає слушними, оскільки відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження безспірності, а саме погодженого розрахунку заборгованості за кредитним договором, договорів про відступлення права вимоги.

При вирішенні питання щодо судових витрат суд виходить із наступного.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частин першої четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення справи.

На підтвердження понесених витрат суду надано копію договору про надання правової допомоги №221 від 2 лютого 2022 року, укладеного між адвокатським об`єднанням «Семеген і Партнери» та ОСОБА_1 , свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Воронець Н.Б. від 11 квітня 2018 року, ордера про надання правничої допомоги ОСОБА_1 від 2 лютого 2022 року, акт наданих послуг № 221 від 17 лютого 2022 року, оригінал квитанції про сплату ОСОБА_1 на користь адвоката Воронець Н.Б. витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн.

Суд вважає, що розмір понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям, визначеним частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Тому, у зв`язку із задоволенням позову необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову а також витрати на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 12, 13, 141, 263 - 265 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 22 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та зареєстрований в реєстрі за № 205971, про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 88960,74 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. та 7000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5 б, ).

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5).

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Юрій Олександрович (м. Суми, вул. Металургів, 30, офіси 2, 2А).

Суддя О. В. Кузьмінський