Справа № 396/290/21
Провадження № 2/396/24/22
РІШЕННЯ

Іменем України

12.07.2022 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Тодеріци К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Новоукраїнка Кіровоградської області в залі суду цивільну справу №396/290/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, втрат від інфляції, річних відсотків за прострочку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 борг в сумі 39 232,75 грн. та понесені ним судові витрати. Свої позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення суми боргу та уточнених позовних вимог, обґрунтував наступним чином. Між ним та ОСОБА_2 20.02.2014 укладено договір позики. На виконання договору позики ним було передано ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 19 000 грн. 00 коп. в присутності свідків: ОСОБА_3 та мельник ОСОБА_4 , а останній видав власноручно написану розписку. Відповідно до вказаної розписки ОСОБА_2 зобов`язувався повернути кошти в строк до 10.05.2013. В зазначений термін ОСОБА_2 грошові кошти не повернула, ухиляється від взятих на себе зобов`язань. Ним здійснено розрахунок, відповідно до якого ОСОБА_2 має перед ним заборгованість, яка складається з: суми боргу 16623 грн. 00 коп.; 3% річних 3021грн. 08 коп.; інфляційних втрат 19588 грн. 67 коп. та в сукупності складає 39 232 грн. 75 коп. Відповідно до уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з ОСОБА_2 борг лише в розмірі 14 000 гривень.

24.03.2021 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 29.06.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі.

05.10.2021 року позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 через канцелярію суду подано заяву про укладення мирової угоди.

20.10.2021 ухвалою суду визнано явку позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 обов`язковою.

27.01.2022 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про зменшення позовних вимог до 14 000 грн., просив долучити мирову угоду з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та затвердити мирову угоду.

24.05.2022 року від позивача надійшла заява, в якій просить мирові угоди від 29.08.2021 р. та 05.10.2021 р. не брати до уваги та винести рішення з урахуванням уточненої заяви від 27.01.2022 року про зменшення позовних вимог.

24.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Прийнято заяву позивача про відмову від мирової угоди та зменшення розміру позовних вимог.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином. Заяв та клопотань до суду не надходило.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, про що свідчить підпис у зворотньому рекомендованому поштовому повідомленні про отримання 14.04.2022 року повістки про виклик до суду. 25.01.2022 року надійшла заява, в якій ОСОБА_2 просила проводити розгляд справи без її участі, з урахуванням мирової угоди.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 в борг грошові кошти в сумі 19 000 грн. 00 коп., що підтверджується оригіналом розписки від 10.06.2012 (а.с. 33), відповідно до якої остання повинна повернути борг позивачу в строк до 10.05.2013 року.

Відповідно до розрахунку втрат від інфляції за період з травня 2013 по квітень 2018 року ОСОБА_2 має заборгованість перед ОСОБА_1 в розмірі 39 232 грн. 75 коп., яка складається з: суми боргу 16 623 грн. 00 коп.; 3% річних 3 021 грн. 08 коп.; інфляційних втрат 19 588 грн. 67 коп. (а.с.3-8).

Однак, враховуючи, що кредитор на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості, тому позивач відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 24.05.2022 року (а.с.69) просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 14 000 грн.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями статті 1047 ЦК України, вказано, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У правовій позиції, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналогічні по суті висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15,від 08.06.2016 у справі №6-1103цс16 та вказівки в постанові ВСУ від 26.09.2018 у справі № 483/1953/16-ц, які відповідно до ст. 417 ЦПК України є обов`язковими для застосування іншими судами загальної юрисдикції таких норм права.

Так, відповідно до вказаних висновків Верховного Суду України, досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні також виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Суд вважає, що зазначена розписка є належним письмовим доказом укладення між позивачем та відповідачем договору позики в указаній в ній сумі. Вона підтверджує як його укладення, так і умови договору, суму позики, дату отримання коштів в борг, зобов`язання їх повернення у визначену в ній дату, а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від кредитора (позивача) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу, і обов`язок відповідача - виплатити позивачу зазначену суму боргу.

Верховний Суд 31.10.2018 (справа № 707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18), досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Тому, враховуючи викладене, а також те, що боргова розписка від 10.06.2012 підтверджує факт укладення договору позики, а відтак і отримання коштів ОСОБА_2 та виникнення у неї обов`язку в їх поверненні, який нею в свою чергу не виконано. Разом із сукупністю вказаних підстав, суд приходить до висновку позов з урахуванням уточнених позовних вимог задовольнити повністю та стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 14 000 грн.

З огляду на розмір ставок судового збору, визначених частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позову фізичною особою з позовною вимогою майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року, що становив 908 грн. 00 коп.

Натомість відповідно до дублікату квитанції №0.0. від 11.03.2021 року позивачем ОСОБА_1 при подачі позову було оплачено судовий збір не в повному обсязі - лише 393 гривні 00 копійок.

Тому, враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, недоплачений позивачем судовий збір у розмірі 515 гривень слід стягнути з відповідачки на користь держави.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем в розмірі 393 грн..

На підставі викладеного, ст.ст.16, 530, 610, 612, 1046, 047, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст.18,1 41, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, втрат від інфляції, річних відсотків за прострочку, з урахуванням уточнених позовних вимог - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 заборгованість в розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 393,00 гривень.

Всього підлягає стягненню 14 393 (чотиранадцять тисяч триста дев`яносто три) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави недоплачений судовий збір в розмірі 515 (п`ятсот п`ятнадцять) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. А. Русіна