ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7776/22 Справа № 212/1524/22 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 212/1524/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2022 року (суддя Ваврушак Н.М., повний текст рішення складений 19 вересня 2022 року),

в с т а н о в и в :

23 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що сторони є батькамиОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого до повноліття відповідачем сплачувались аліменти. ІНФОРМАЦІЯ_2 сину виповнилось 18 років, після чого відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на його утримання. З 01 вересня 2020 року син вступив на денну форму навчання за професією «7233 Слюсар з ремонту рухомого складу, 8311 Машиніст тепловоза, 8311 Машиніст електровоза» та навчається на ІІ курсі в Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцеї ІІ рівня акредитації на бюджетній основі, терміном до 28 червня 2023 року. Згідно медичного висновку №561 від 06 жовтня 2018 року на дитину-інваліда віком до 18 років ОСОБА_3 має захворювання - дорсопатія з різким порушенням функції хребта, і він не має можливості десь працювати, відповідач є особою працездатного віку, має офіційне місце роботи в АТ «Дніпроважмаш», отримує стабільний дохід, тому має можливості допомагати сину.На час навчання він потребує матеріальної допомоги від батька. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на період його навчання, але не довше ніж до досягнення віку 23-х років.

Заочним рішенням 14 вересня 2022 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилася позивачка ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновки в рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, відповідач є працездатною особою, а тому він зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання. При цьому відповідач не довів, що не має можливості сплачувати аліменти. Зазначає, що навчання сина на денній формі навчання свідчить про те, що він потребує матеріальної допомоги, оскільки позбавлений можливості працювати протягом часу навчання. Крім того син є інвалідом.

Відповідачем та третьою особою відзиви на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 частини 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах , що виникають з сімейних відносин, крім зокрема, спорів про стягнення аліментів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження, видане 03 лютого 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №141 (а.с. 7).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрована його мати - позивачка у справі ОСОБА_1 (а.с. 5, 11).

Дохід ОСОБА_1 за період з 01 березня 2022 року по 31 серпня 2022 року складає 65902,39 грн (а.с. 68-69).

ОСОБА_3 навчається в Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцеї ІІ рівня акредитації за професією: 7233 Слюсар з ремонту рухомого складу, 8311 Машиніст тепловоза, 8311 Машиніст електровоза. Форма навчання денна. Термін навчання з 01 вересня 2020 року по 28 червня 2023 року (а.с. 20).

Відповідач ОСОБА_2 з перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходиться на його утриманні, крім того дитина має ряд хронічних вроджених хвороб та потребує постійного лікування (а.с. 42-44).

Відповідач з родиною винаймає житло в гуртожитку, що підтверджує довідкою (а.с. 45).

Дохід ОСОБА_2 за період з січня по червень 2022 року становить 33823,49 грн, за період з червня по серпень 2022 року - 15428,32 грн (а.с. 47, 70).

На даний час ОСОБА_3 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , проходить навчання в Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцеї - дистанційно, отримує щомісячну стипендію в розмірі 1200 грн. ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, однак відомостей про призначення інвалідності та отримання державної допомоги ні позивачкою, ні третьою особою не надано.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку, передбачені законом підстави, за яких можливе стягнення з батька аліментів на утримання повнолітнього сина, відсутні. Позивачка не надала будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у сина потреби в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, а саме доказів щодо понесення витрат на проїзд, проживання, придбання підручників, необхідність додаткових занять та іншого. Будь-яких доказів того, що відповідач спроможний надавати допомогу повнолітньому сину, позивач також не надала.

З висновками суду першої погодитись не можна за таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Згідно із частиною 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Указане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3.

Згідно із статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Крім того, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання.

Такий висновок виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18 (провадження № 61-7125св18).

У частині 4 статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, нормами СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що з обставин справи вбачається, що повнолітній син сторін у справі навчається та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, будучи працездатним, має можливість надавати таку допомогу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Разом із тим, аліменти, спрямовані на утримання повнолітньої дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що на користь позивачки підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/10 частки від всіх видів щомісячного заробітку (доходу), що у відповідності до доходів відповідача, який офіційно працевлаштований, такий обсяг стягнення аліментів відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Разом із тим, у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, постановляючи рішення, суд першої інстанції не вірно встановив фактичні обставини справи, дав не належну оцінку зібраним доказам.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права та відповідно до статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути пропорційно задоволеним вимогамв дохід держави судовий збір, пов`язаний з поданням позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 992,40 грн (396,96 грн + 595,44 грн).

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2022 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/10 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23 лютого 2022 року, на період навчання в Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцеї ІІ рівня акредитації, а саме до 28 червня 2023 року, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір, пов`язаний з поданням позовної заяви та апеляційної скарги, в сумі 992,40 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 13 грудня 2022 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста