Справа № 314/5700/21
Провадження № 2/314/395/2022
26.05.2022 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 314/5700/21 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра», Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту,
Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра», Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зняття арешту (скасування запису про обтяження).
Будь-яких документів з суду та/або органів виконавчої служби на адресу позивача не надходило.
Відповідно до п.9.9 порядку роботи з документами в органах Державної виконавчої служби, - завершені виконавчі провадження передаються до архіву та строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік. Вищезазначені виконавчі провадження знищено.
04.12.2015 року виконавче провадження відносно ОСОБА_4 завершене, з причини неможливості встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання (лист ВДВС від 02.12.2021), проте, 10.12.2015, тобто після завершення відносно ОСОБА_2 виконавчого провадження, останньою було здійснено платіж у розмірі 6596,84 грн. отримувач Вільнянська Філія ЗОКС Довіра, що свідчить про те, що вказана особи від сплати боргу не ухилялась.
Починаючи з 09.02.2002 року ОСОБА_1 адресу свого місця реєстрації не змінювала. Так, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 22.12.2020 за №3319, виданої виконавчим комітетом Вільнянської міської ради ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 09.02.2002 року. Зокрема, відповідно до копії паспорту громадянки України (старого зразку) серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 зареєстрована за вказаною адресою з 09.02.2002.
Разом із тим, ані постанови про відкриття виконавчого провадження, ані постанови про звернення стягнення на заробітну плату, ані постанови про накладення на адресу позивача (за реєстрацією місця проживання) не надходило.
Згідно ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. Уразі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Зокрема, відповідно до Єдиного реєстру боржників (який містить інформацію щодо відкритих виконавчих проваджень відносно фізичних осіб по території країни), відомості про ОСОБА_1 , як боржника за виконавчим провадженням, відсутня.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про виконавче провадження» Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.
Проте, станом на теперішній час, ОСОБА_1 в Єдиниму реєстрі боржників не значиться, отже відкриті виконавчі провадження відносно відсутні.
Отримати належним чином завірену копію постанови про накладення обтяження 11740267; зареєстрованого 19.10.2011 №11740267 підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та заборону на його відчуження, 29172654, 19.10.2011, не уявляється можливим, у зв`язку із знищенням відповідних документів за строками зберігання у Вільнянському ДВС.
Починаючи із 14.01.2013 року (дата завершення виконавчого провадження Вільнянським ДВС та направлення виконавчого листа до іншого підрозділу ДВС) в автоматизованій системі виконавчих проваджень, інформація щодо наявності будь-якого боргу, у будь-якому відділі державної виконавчої служби, щодо наявності відкритого виконавчого провадження у будь-якому відділі ДВС, щодо ОСОБА_1 відсутня.
Як зазначено у рішенні Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.08.2011 по справі №2-0805-975/2011 кредитний договір від 12.06.2009 за №1818 розірвано.
Відповідно до інформації отриманої із сайта «Судова влада» ухвалою Господарського суду м. Запоріжжя від 14.03.2016, справа № 908/485/16, порушена справа про банкрутство Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра»,у зв`язку з чим ЗОКС «Довіра» не має законних підстав зняти обтяження, накладене на позивача.
Таким чином, вказаними обставинами пояснюється безпідставність існування запису про накладення арешту на майно позивача ОСОБА_1 , яка не має боргових зобов`язань перед ЗОКС «Довіра» враховуючи те, що ОСОБА_4 погасила перед ЗОКС Довіра заборгованість.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, просять витрати, понесені по сплаті судового збору, залишити за позивачем.
Відповідно до ч.1 ст.280ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Представники відповідачів у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомили.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , направили на адресу суду заяви (клопотання) про визнання позову та просили суд розглянути справу без їхньої участі.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За згодою позивача суд ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 цієї жстатті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Аналогічним чином питання обов`язків доказування та питання доказів регулює ст.60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Відповідно до ч.3 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» в разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.
Частиною 4 статті 59 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п.9.9 порядку роботи з документами в органах Державної виконавчої служби, - завершені виконавчі провадження передаються до архіву та строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік. Вищезазначені виконавчі провадження знищено.
Разом із тим, у користуванні позивачки є оригінали квитанцій про погашення заборгованості за рішенням суду, які сплачувала ОСОБА_2 на користь ЗОКС «Довіра», копії яких додаються. Таке пояснюється тим, що у 2011 році, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт щодо того, що остання отримала гроші у кредит, та зазначила позивачку як свого поручителя щодо виконання кредитних зобов`язань, за результатами чого ОСОБА_2 виплатила заборгованість, а саме: квитанції про оплату боргу ОСОБА_2 на користь ЗОКС «Довіра»:
від 25.03.2013 300,00 грн., отримувач ДВС Вільн РУЮ
від 07.05.2013 300,00 грн., отримувач ДВС ВільнРУЮ
від 02.07.2013 300,00 грн., отримувач ДВС Вільн РУЮ
від 29.08.2013 200,00 грн., отримувач ДВС Вільн РУЮ
від 29.08.2013 300,00 грн., отримувач ДВС Вільн РУЮ
від 24.12.2013 300,00 грн., отримувач ДВС Вільн РУЮ
від 01.07.2014 3000,00 грн., отримувач Вільнянська Філія ЗОКС Довіра
від 26.08.2014 200,00 грн., отримувач Вільнянська Філія ЗОКС Довіра
від 11.09.2014 300,00 грн., отримувач Вільнянська Філія ЗОКС Довіра
від 10.12.2015 6596,84 грн. отримувач Вільнянська Філія ЗОКС Довіра.
Крім того, 04.12.2015 року виконавче провадження відносно ОСОБА_4 завершене, з причини неможливості встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання (лист ВДВС від 02.12.2021), проте, 10.12.2015 року, тобто після завершення відносно ОСОБА_2 виконавчого провадження, останньою було здійснено платіж у розмірі 6596,84 грн. отримувач Вільнянська Філія ЗОКС Довіра, що свідчить про те, що вказана особи від сплати боргу не ухилялась.
Таким чином, позивачем доведено факт відсутності заборгованості перед ЗОКС «Довіра» щодо виконання боргових зобов`язань у процесуальному статусі поручителя, за кредитним договором.
Починаючи з 09.02.2002 ОСОБА_1 адресу свого місця реєстрації не змінювала. Так, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 22.12.2020 за №3319, виданої виконавчим комітетом Вільнянської міської ради ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 09.02.2002 року. Зокрема, відповідно до копії паспорту громадянки України (старого зразку) серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 зареєстрована за вказаною адресою з 09.02.2002 року.
Згідно ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. Уразі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Відповідно до Єдиного реєстру боржників (який містить інформацію щодо відкритих виконавчих проваджень відносно фізичних осіб по території країни), відомості про ОСОБА_1 , як боржника за виконавчим провадженням відсутні.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про виконавче провадження» Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.
Проте, станом на теперішній час, ОСОБА_1 в Єдиниму реєстрі боржників не значиться, отже відкриті виконавчі провадження відносно неї відсутні.
За змістом ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
У п. 12 вищезазначеної Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що на позовні вимоги про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна поширюється передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України (далі ЦК) трирічний строк позовної давності.
Перебіг цього строку починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт (опис) належного їй майна.
Починаючи із 14.01.2013 (дата завершення виконавчого провадження Вільнянським ДВС та направлення виконавчого листа до іншого підрозділу ДВС) у автоматизованій системі виконавчих проваджень, інформація щодо наявності будь-якого боргу, у будь-якому відділі державної виконавчої служби, щодо наявності відкритого виконавчого провадження у будь-якому відділі ДВС, щодо ОСОБА_1 відсутня.
Як зазначено у рішенні Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.08.2011 по справі №2-0805-975/2011, кредитний договір від 12.06.2009 за №1818 розірвано.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).
Саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу 6-місячного строку для пред`явлення вимог до поручителя. Тобто позивач мав протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання пред`явити вимоги до поручителя.
Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 24 постанови від 30 березня 2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз`яснено, що Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 24 постанови від 30 березня 2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз`яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.
Тому згідно з вимогами вказаних вище норм матеріального права, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, настання строку виконання зобов`язання в повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред`явить вимоги до поручителя.
З огляду на викладене, після 14.01.2013 року (час закінчення виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 лист ВДВС від 02.12.2021)будь-які виконавчі провадження будь-якими відділами державної виконавчої служби про стягнення із ОСОБА_1 на користь ЗОКС Довіра відкриті не були, ЗОКС Довіра будь-яких вимог до ОСОБА_1 , після 14.01.2013 року (закінчення виконавчого провадження) не пред`являв, строк позовної давності сплинув.Підтвердними документами (квитанціями) позивачем доведено факт відсутності заборгованості перед ЗОКС «Довіра» щодо виконання боргових зобов`язань у процесуальному статусі поручителя, за кредитним договором.
Таким чином, вказаними обставинами пояснюється безпідставність існування запису про накладення арешту на майно позивача, який не має боргових зобов`язань перед ЗОКС «Довіра» враховуючи те, що ОСОБА_4 погасила перед ЗОКС Довіра заборгованість.
Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне їй майно.
Відповідно до інформації, яка міститься на сайті «Судова влада» ухвалою Господарського суду м. Запоріжжя від 14.03.2016, справа № 908/485/16, порушено справу про банкрутство Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра»,у зв`язку з чим ЗОКС «Довіра» не має законних підстав зняти обтяження, накладене на позивача.
Отже, станом на теперішній час єдиним способом захисту порушеного права є звернення до суду.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно дост. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
УКонституції Українизакріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті13, 41 Конституції України).
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод(Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимогстатті 9 Конституції України.
Відповідно до ч.1ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що накладення арешту на майно, яке належить позивачу, перешкоджає останньому здійснювати право користування та розпорядження цим майно, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, скасувати та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про обтяження за типом обтяження: арешт нерухомого майна.
Враховуючи те, що позивач не наполягав на стягненні судових витрат з відповідача, судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст.10, 11, 15, 16, 209, 212, 214-215, 294 ЦПК України, ст.ст.15, 321, 368, 386, 391, 590 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» (місцезнаходження: м.Запоріжжя, просп.Металургів, буд.12), Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (місцезнаходження: Запорізька область, м.Вільнянськ, вул.Бочарова, 4), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) про зняття арешту (скасування запису про обтяження),задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 28.05.2022.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

28.05.2022