ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1819/22
провадження № 2/753/3871/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДАНЬКО В.В.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1 ;

представника відповідача ОСОБА_2 ;

представник третьої особи не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу та порядку спілкування з дитиною

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3 , позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_4 , відповідач) у якому просить суд зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з малолітньою дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити наступний графік побачень з сином без присутності відповідача, а саме:

- перебування дитини за місцем проживання батька та можливістю поїздки до родичів і бабусі, з можливістю здійснювати прогулянки по місту, відвідувати розважальні заклади, місця сімейного відпочинку з 17:00 год. п`ятниці до 20:00 год. неділі, безперервно (дві доби) кожного другого та четвертого тижня місяця;

- один місяць літніх канікул (за погодженням між сторонами) для спільного відпочинку та оздоровлення дитини, без супроводу відповідача на території України, один тиждень зимових канікул (за погодженням між сторонами);

- день народження батька - 19 вересня щороку, Новий рік, Різдво, Великдень почергово з мамою за місцем проживання батька, з ночівлею та можливістю поїздки до родичів, з можливістю здійснювати прогулянки по місту, відвідувати розважальні заклади, місця сімейного відпочинку;

- безперешкодний постійний телефонний зв`язок з дитиною.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 2015 року по серпень 2018 року строни проживали разом без реєстрації шлюбу. Під час проживання разом у них народився спільний син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З серпня 2018 року за взаємною згодою сторін, відповідач разом з дитиною переїхала проживати окремо від позивача за зареєстрованим її місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони погодили, що дитина буде проживати разом з матір`ю, а також в усному порядку домовились про умови, порядок, способи і форми участі батька у спільному вихованні та утриманні малолітнього сина. Погоджені між сторонами умови виконувались ними сумлінно, позивач сплачував відповідачу погоджену суму коштів на утримання дитини, однак остання почала стверджувати, що обумовленої суми на утримання дитини їй не вистачає.

Починаючи з квітня 2021 року відповідач в односторонньому порядку припинила виконувати досягнуті між сторонами домовленості та створювала позивачу суттєві перешкоди у спілкування з сином, а саме: забороняла бачитись та спілкуватись з сином як особисто так і в телефонному режимі, а також у період відпочинку не повідомляла адресу місця знаходження дитини.

Позивач зазначає, що виконує сумлінно свої батьківські обов`язки по відношенню до свого сина, окрім того згідно судового наказу, виданого Святошинським районним судом м. Києва від 01.07.2021, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, позивач звернувся з даним позовом до суду та прохає усунути йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, а також встановити способи та порядок спілкування з дитиною.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31.01.2022 відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

19.07.2022 представником відповідача через загальну канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним.

Відповідач щодо заявлених позовних вимог заперечує в повному обсязі, вважає його не обгрунтованими та безпідставними. Проте, вона не заперечує, а визнає те, що сторони певний час проживали без реєстрації шлюбу, від проживання разом у них народився спільний син - ОСОБА_5 , який після переїзду відповідача з місця адреси проживання позивача залишився проживати разом з матір`ю.

У своєму відзиві відповідач зазначає, що позивач коштів на утримання свого сина не надавав, у зв`язку із чим вона звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу. Судовим наказом від 01.07.2021 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, виконувати рішення суду в добровільному порядку позивач відмовився, у зв`язку із чим відповідач звернулась до державного виконавця, яким 21.06.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69247006 на підставі судового наказу №759/14253/21 від 01.07.2021.

Щодо вільного спілкування батька зі своїм сином відповідач зазначає, що ніколи не була проти їхнього спілкування, а навпаки створювала для цього необхідні умови, інколи навіть примушувала позивача спілкуватись з сином. Позивач неодноразово обіцяв сину зустрітись з ним, однак обіцянок своїх не виконував, у зв`язку із чим дитина завжди переживала та засмучувалась.

На підставі вищевикладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі.

12.09.2022 представником відповідача подано клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

12.09.2022 на виконання вимог ухвали суду від 31.01.2022, представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації надано висновок про визначення порядку участі батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2022 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті спору.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав суд їх задовольнити.

Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог частково заперечував.

Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації надіслала на адресу суду заяву, у якій просила слухати справу за їхньої відсутності.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 3 ст. 12, чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони проживали разом без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження.

У серпні 2018 року за взаємною згодою сторін, відповідач разом з дитиною переїхала проживати окремо від позивача за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно наданого Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації висновку про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною та визначення способу участі батька - ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 05.09.2022 р. №101-5896/02 вбачається, що з метою забезпечення прав та інтересів дитини Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити участь батька - ОСОБА_3 у вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступним графіком:

- щочетверга з 16:00 год. до 19:00 год. з урахуванням графіка дитини та у присутності матері три місяці перехідного періоду, надалі без присутності матері;

- друга, четверта субота місяця з 09:00 год. до 11:00 год. з урахуванням графіка дитини та у присутності матері три місяці перехідного періоду, надалі без присутності матері.

З метою уникнення конфліктних ситуацій між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов`язати:

- батька дитини - ОСОБА_3 дотримуватись режиму виховання та харчування, розвитку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини, ОСОБА_4 ;

- матір дитини - ОСОБА_4 не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дитини та спілкування з нею, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дитини ОСОБА_3 .

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України), сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України.

Згідно із ч. 6 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

За нормою ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1995 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

За приписами до чч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За чч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене.

Згідно положень ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

За змістом ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Як встановлено судом на момент вирішення даного спору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має повних 6 років.

В преамбулі Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХН від 27.02.91 зазначено, що держави-учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 р. Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до стст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Суд звертає увагу на те, що позивач ОСОБА_3 виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись із дитиною, судом не встановлено підстав для усунення позивача від спілкування з його сином, а тому суд вважає, що сторонам слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного спілкування позивача з дитиною.

Крім того, судом встановлено, що сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні сина з його батьком, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити, зокрема, порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача ОСОБА_3 із дитиною буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача з дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості.

Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання, зокрема, батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки між сторонами існують непорозуміння щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, під час розгляду справи не встановлено негативного впливу батька на дитину, батько бажає приймати участь у її вихованні, спілкуватися з нею, мати спільні інтереси, а, отже, необхідно забезпечити ефективне здійснення прав доступу позивача до дитини, шляхом часткового задоволення позовних вимог та визначення участі батька у вихованні та спілкуванні з сином у відповідності до графіку, який буде повністю забезпечувати інтереси дитини.

Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись стст. 2, 7, 19, 141, 157, 158, 159 Сімейного Кодексу України, стст. 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», стст. 3, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, стст. 12, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 259, 263-268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу та порядку спілкування з дитиною - задовольнити частково.

Визначити способи участі ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у вихованні та спілкуванні із малолітнім сином - ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за наступним графіком побачень:

перші три місяці з дня набрання даним рішенням законної сили: щочетверга з 16.00 год. до 19.00 год. з урахуванням графіку дитини та у присутності матері; а також друга та четверта субота кожного місяця з 09.00 год. до 11.00 год. з урахуванням графіку дитини та у присутності матері ОСОБА_4 ;

у подальшому, щочетверга з 16.00 год. до 19.00 год. з урахуванням графіку дитини та без присутності матері; а також друга та четверта субота кожного місяця з 09.00 год. до 11.00 год. з урахуванням графіку дитини та без присутності матері ОСОБА_4 ;

канікулярний період та святкові дні - за домовленістю між батьками, з урахуванням думки дитини.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.