Справа № 175/3123/22
Провадження № 2/175/915/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

"27" грудня 2022 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Одоєвець А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське в порядку спрощеного позовного провадженя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

24.10.2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 05.06.2020 року в сумі 250 000, 00 грн., інфляційні збитки в сумі 88 365,48 грн. та 3 % річних в сумі 16 839, 26 грн.

В позові позивач зазначив, що 05.06.2020 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів. За умовами якого позивач при укладення договору до моменту його підписання передав у власність відповідачу на власні потреби строком до 05 липня 2020 року включно грошові кошти в розмірі 250000,00 грн., а відповідач прийняв від позивача у власність строком до 05 липня 2020 року включно грошові кошти в розмірі 250000,00 грн. Позивач зазначив, що передача грошових коштів відбулася в день підписання цього договору до моменту його підписання у місті Дніпрі шляхом перерахування грошових коштів в безготівковій формі з поточного рахунку, відкритого на ім`я позивача у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк», на поточний рахунок відповідача, відкритий у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк», а відповідач отримав з поточного рахунку Позикодавця грошові кошти у розмірі 250 000, 00 грн., на свій поточний рахунок, відкритий у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк». Таку ж саму суму грошових коштів, зазначену в пункті 1 Договору без нарахування процентів Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві в строк до 05 липня 2020 року включно.

Позивач вказав, що відповідач не виконав свого зобов`язання перед ним та не повернув грошові кошти в розмірі 250000,00 грн., тому просив їх стягнути.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вбачає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.06.2020 року між сторонами було укладено договір позики грошових коштів, який зареєстрований за № 2056 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою Оленою Анатоліївною.

Відповідно до п. 1 Договору, позивач при укладення договору до моменту його підписання передав у власність відповідачу на власні потреби строком до 05 липня 2020 року включно грошові кошти в розмірі 250000,00 грн., а відповідач прийняв від позивача у власність строком до 05 липня 2020 року включно грошові кошти в розмірі 250000,00 грн. Передача грошових коштів Позикодавцем відбулася в день підписання цього договору до моменту його підписання у місті Дніпрі шляхом перерахування грошових коштів в безготівковій формі з поточного рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк», на поточний рахунок ОСОБА_2 , відкритий у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк», а ОСОБА_2 отримав з поточного рахунку Позикодавця грошові кошти у розмірі 250 000, 00 грн., на свій поточний рахунок, відкритий у Акціонерному товаристві «Акціонерний банк «РадаБанк».

Встановлено, що таку ж саму суму грошових коштів, зазначену в пункті 1 Договору без нарахування процентів відповідач зобов`язується повернути позивачу в строк до 05 липня 2020 року включно.

Передача грошових коштів підтверджується платіжним дорученням №1 від 05 червня 2020 року, що також підтверджує факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 250 000, 00 грн., згідно договору позики від 05 червня 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 509 ЦК, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом з`ясовано, що відповідач не виконав свого зобов`язання перед позивачем та не повернув грошові кошти в розмірі 250000,00 грн.

Відповідно до п. 5 Договору, у разі, якщо Позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, тобто несплачену у строк суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % (три проценти) річних від простроченої суми.

Згідно з положеннями статті 611 ЦК, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, відповідач зобов`язаний сплатити суму несплаченого у строк боргу в сумі 250 000, 00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч гривень), інфляційні збитки, що складають 88 365,48 грн. (вісімдесят вісім тисяч триста шістдесят п`ять гривень 48 коп.) та 3 % (три проценти) річних в сумі 16 839, 26 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот тридцять дев`ять гривень 26 коп.).

Таким чином, суд вважає позовні вимоги законними та обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 3552.06 грн.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні право допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 від 27.06.2018 року до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу є документально підтвердженими, а саме: договором про надання правової допомоги від 15.08.2022 р., актом №2 приймання-передачі послуг з надання правової допомоги від 15.08.2022 р., а також квитанцією №0001 від 03.10.2022, що також узгоджується з позицією викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 від 27.06.2018 року.

Згідно роз`яснень у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Судом встановлено законні підстави для стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень, оскільки вони є документально підтвердженими.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.6, 525, 546,549,611,627,638, ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 279, 280,289,352,354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики від 05.06.2020 року в сумі 250 000, 00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч гривень), інфляційні збитки в сумі 88 365,48 грн. (вісімдесят вісім тисяч триста шістдесят п`ять гривень 48 коп.) та 3 % (три проценти) річних в сумі 16 839, 26 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот тридцять дев`ять гривень 26 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 3550 грн. (три тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судові витрати на правничу допомогу в сумі 5000, 00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О. М. Білоусова