Справа № 510/2255/21
Провадження № 2/510/584/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.22 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка позовні вимоги визнала, відзиву на позов не надала, просила розглянути справу у її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Златі Д.С. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_3 ; копія звіту експерта про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості від 02.07.2021р.; копія довідки №671 від 08.06.2018р. - витягу з погосподарської книги №9 (2016-2021 р.р.) виконкому Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області про належність житлового будинку ОСОБА_3 ; копія рішення від 23.09.1993р. Долинської сільської ради Ренійського району про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_3 для житлової забудови; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.07.2016р.; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 19.07.2022р.; копія заяви від 05.06.2003р. ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті батька; копія заяви від 15.05.2003р. ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті чоловіка; копія свідоцтва про одруження ОСОБА_3 із ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про народження позивача; копія довідки від 04.06.2003р. Долинської сільської ради Ренійського району про право приватної власності на будинок; копія довідки Ренійського районного відділу земельних ресурсів від 16.05.2003р.; копія витягу з Єдиного реєстру спадкових справ від 05.06.2003р. (дата заведення спадкової справи - 19.05.2003р.); копія Витягу з Єдиного реєстру заповітів від 05.06.2003р. (заповіт відсутній); копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.06.2003р. , оформленого на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (щодо права на земельну частку, майновий пай, грошовий внесок, що залишилися після смерті ОСОБА_3 ); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 02.07.2022р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі являється сином ОСОБА_3 , відповідачка ОСОБА_2 - була його дружиною.

За життя ОСОБА_3 на підставі даних погосподарської книги №9 (2016-2021 р.р.) виконкому Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області належав житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 .

На випадок смерті ОСОБА_3 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 - помер. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини дружина померлого - ОСОБА_2 і син померлого - ОСОБА_1 звернулися із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру спадкових справ від 05.06.2003р. (дата заведення спадкової справи - 19.05.2003р.). Після спливу 6-тимісячного строку сторони отримали свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.06.2003р. щодо визнання за ними права на земельну частку, майновий пай, грошовий внесок, що залишилися після смерті ОСОБА_3 . Під час прийняття спадщини питання про визнання в порядку спадкування права власності на спірний житловий будинок не вирішувалося, оскільки на цей об`єкт нерухомості були відсутні правовстановлюючі документи.

На момент смерті ОСОБА_3 сторони мешкали разом із ним, але позивач самостійно прийняв спадщину на житловий будинок в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (який діяв на той час), оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, поніс витрати на поховання, виконав поминальні обряди. Таким чином, ОСОБА_1 став належати на праві власності спадковий житловий будинок.

У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок, про що 29.07.2016р. нотаріусом було винесено відповідну постанову.

Необхідні нотаріусу документи позивач надати не може у зв`язку із тим, що на час смерті його батька житловий будинок не був зареєстрований у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, після його смерті отримати свідоцтво про право власності на належний йому спадковий будинок неможливо.

Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів - у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину.

На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця.

Отже, після смерті батька це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняв спадщину за законом після смерті свого батька в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р. і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ч. 1 п.4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спадкодавець помер у 2003р., спадкові відносини виникли у той час, то підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963р.

Згідно із вимогами ст. 548 ЦК УРСР 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_3 за прийняттям спадщини в установлений законом строк звертались і позивач і відповідачка, але вони прийняли її не в повному обсязі (на все інше майно, окрім житлового будинку). Щодо права на спадковий житловий будинок - позивач прийняв спадщину щодо нього як юридично, так і фактично, в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом . Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Як передбачено ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку ОСОБА_1 прийняв спадщинуяк юридично, так і фактично, оскільки його воля, як спадкоємця першої черги, була виражена у його діях по подачі заяви про прийняття спадщини, фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на нерухомість, мешкання у спадковому будинку, догляд за його збереженням, проведення ремонту, сплата за користування комунальними послугами та ін.).

Таким чином, ОСОБА_1 прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР 1963р., ст. ст. 15, 328 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ,

що належав ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК