Справа №949/1710/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судового засідання Катюха К.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

представника відповідачки ОСОБА_3 - адвоката Богельського І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дубровицької міської ради, третя особа - приватний нотаріус Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Тарасюк Олександр Геннадійович про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько ОСОБА_4 . Після смерті дядька ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якої входить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства. Оскільки на момент смерті дядька він з ним не проживав, то пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Позивач вважає, що ним із поважних причин пропущені строки звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки в травні 2015 року він впав з висоти власного зросту та отримав тяжкі травми, а з 02 червня 2015 року по 11 червня 2015 року він перебував на стаціонарному лікуванні в Рівненській ЦМЛ та 02 червня 2015 року йому було проведено оперативне втручання. У зв`язку із перенесеною травмою, він певний період проходив реабілітацію та частково втратив можливість самостійно пересуватись. Саме через обмеження рухових функцій він не зміг подати до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Таким чином, позивач просить суд встановити йому додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_4 , тривалістю два місяці з дня набрання законної сили рішенням суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти задоволення позовних вимог не має.

Представник відповідача Дубровицької міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти позову не має.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Також ОСОБА_2 була допитана в якості свідка та показала суду, що дійсно її брат ОСОБА_1 , тобто позивач, в період з 02 червня 2015 року по 11 червня 2015 року, перебував на стаціонарному лікуванні в Рівненській ЦМЛ та йому було проведено оперативне втручання. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх дядько ОСОБА_4 . Після смерті дядька, її брат ОСОБА_1 не перебував на лікуванні, почував себе добре, займався працею (власним господарством) та не перебував у безпорадному стані.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 та її представник - адвокат Богельський І.В. заперечували проти задоволення позовних вимог. Зазначили, що позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини без поважних причин, ним не надано доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог. У даному випадку позивач не довів поважність причин, за яких він не подав відповідну заяву. Жодних перешкод у позивача щодо своєчасної подачі відповідної заяви до нотаріуса, не було.

Третя особа - приватний нотаріус Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Тарасюк Олександр Геннадійович в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 суду показала, що позивач ОСОБА_1 , дійсно в період з 02 червня 2015 року по 11 червня 2015 року, перебував на стаціонарному лікуванні в Рівненській ЦМЛ та йому було проведено оперативне втручання. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько ОСОБА_4 . Після смерті дядька, ОСОБА_1 не перебував на лікуванні, почував себе добре, займався працею (власним господарством) та не перебував у безпорадному стані.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 надала суду аналогічні пояснення.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.62).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спадкове майно.

Судом також встановлено, що за життя ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося б і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті, заповів ОСОБА_3 , 1977 року народження. Заповіт посвідчений 22 лютого 2010 року виконавчим комітетом Берестівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області (а.с.36).

Позивач ОСОБА_1 своєчасно не звернувся в нотарільну контору із заявою про прийняття спадщини.

Як позивач вказав у позовній заяві, у травні 2015 року він впав з висоти власного зросту та отримав тяжкі травми. В період з 02 червня 2015 року по 11 червня 2015 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Рівненській ЦМЛ та 02 червня 2015 року йому було проведено оперативне втручання, що підтверджується епікризом №10955 (а.с.13).

Вказує, що у зв`язку із перенесеною травмою, він певний період проходив реабілітацію та частково втратив можливість самостійно пересуватись, а тому саме через обмеження рухових функцій він не зміг подати до нотаріуса заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 55 Конституції України та статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України.

Відповідно до положень статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини 3, 4 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини 2 статті 78 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 Цивільного кодексу України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (стаття 1222 Цивільного кодексу України).

Статтею 1223 Цивільного кодексу України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (частини 1, 2 статті 1258 Цивільного кодексу України). Як визначено частиною 1 та частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 Цивільного кодексу України).

За положеннями статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 Цивільного кодексу України (435-15), звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Положення частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність на той час такої волі, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні і положення частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, не застосовуються.

Отже, правила частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Як передбачено пунктом 1.2. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядку), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Згідно пункту 2.1. Глави 10 Розділу ІІ цього Порядку, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Згідно пункту 2.6. Порядку, спадкова справа підлягає обов`язковій реєстрації у книзі обліку і реєстрації спадкових справ, Алфавітній книзі обліку спадкових справ та у Спадковому реєстрі.

Відповідно до пункту 3.3. Глави 10 Розділу ІІ Порядку, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину (пункт 3.15). Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (пункт 3.16). Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви (пункт 3.17).

Отже, враховуючи вказане правозастосування обов`язковою умовою для прийняття спадщини є звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщин до відповідної нотаріальної контори за результатами якої заводиться спадкова справа. У випадку, якщо спадкоємець пропустив строк на прийняття спадщини він має право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина 2 статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 взагалі не звертався до нотаріуса, що вказує на те, що він не прийняв належним чином спадщину після смерті дядька ОСОБА_4 , шляхом подачі заяви до нотаріальної контори.

Обставини справи свідчать, і це не заперечується позивачем, що він був обізнаний про смерть спадкодавця і як спадкоємець за законом, знав про відкриття спадщини, отже для прийняття спадщини мав подати нотаріусу відповідну заяву, однак цього протягом шестимісячного строку не зробив.

З огляду на матеріали справи, на підтвердження позовних вимог в частині доведення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивачем разом із позовною заявою були подані докази того, що в період з 02 червня 2015 року по 11 червня 2015 року він перебував на стаціонарному лікуванні в Рівненській ЦМЛ та 02 червня 2015 року йому було проведено оперативне втручання, що підтверджується епікризом №10955.

Натомість, як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і саме з цієї дати почав спливати шестимісячний строк, встановлений законом для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, який сплив 04 січня 2017 року.

Позовна заява та долучені до неї докази не підтверджують тривалу хворобу позивача ОСОБА_1 , що об`єктивно перешкоджала йому реалізувати свої права.

Таким чином, посилання позивача на цю обставину, не можна брати до уваги як поважну причину, яка виключала можливість спадкоємцю своєчасно подати заяву про прийняття спадщини будь-якими засобами зв`язку, у тому числі і поштового зв`язку, електронного зв`язку, телеграмою, факсом тощо.

Інших поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач не зазначив.

Так, за результатами розгляду справи, суд дійшов до висновку про відсутність доказів поважності причин пропуску позивачем ОСОБА_1 строку, визначеного законом, для подання до нотаріуса заяви прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Отже, за викладених обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки позивачем не надано належних, допустимих та переконливих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини.

Керуючись статтями 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дубровицької міської ради, третя особа - приватний нотаріус Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Тарасюк Олександр Геннадійович про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 02 січня 2023 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор