ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1634/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/4689/21 Єщенко О. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідачаНовікова О. М.,
суддів:Вініченка Б. Б., Нерушак Л. В.,
за участю секретаряЧуйко А.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення майнових прав,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення майнових прав, в якому просив припинити майнові права встановлені по договору дарування від 29.08.2017 між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на 1/6 частку будинку по АДРЕСА_1 .

Постановити окрему ухвалу про наявність в діях ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення і направити її в Уманське РУП ГУНП в Черкаській області. Судовий збір стягнути з відповідачів солідарно незалежно від рішення.

В обґрунтування позову зазначив, що право власності на 1/3 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 і ОСОБА_1 набуто за нотаріально посвідченим договором дарування від 27.05.1994 без визначення часток у праві спільної сумісної власності. Правові форми участі у відносинах в межах 1/3 частини спільні дії і права (ст. 369 ЦК).

Інша частина будинку по договору або закону належить іншим власникам, як особиста приватна власність. А в цілому будинок являється спільним майном і належить усім співвласникам на праві спільної часткової власності відповідно до визначених БТІ часток у вигляді майнових прав (ст. 358 ЦК). Правові форми участі у відносинах в межах будинку за домовленістю.

ОСОБА_2 за власним сприйняттям по договору дарування від 29.08.2017 передала ОСОБА_3 майнові права на 1/6 частину будинку, але без земельної ділянки. Договір поданий у загальній формі без суті, умов, строків чинності і опису майнових прав, що суперечить ст. 718 ЦК і свідчить про майбутнє майнове право ОСОБА_3 щодо користування після узгодження земельних питань. В той же час договір дарування переслідує політичну вигоду і не являється переходом права власності, але використовується для встановлення подвійного права власності по шахрайській технології і поглинання міської території навколо Єврейської святині. Порушено закон, правила договору і його права. За минулі 5 років майнові права не були передані попереднім власником. Немає акту передачі і акту технічного стану і не вирішені спірні питання щодо прав власності, які нібито залежать від розтаскування штучних умов та комбінації інших факторів. Договір чергова підробка і є підставою для припинення, а він як співвласник будинку має право звернення до суду.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.11.2022 у задоволенні позовних вимог у справі відмовлено. Суд зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог про порушення його прав, свобод чи законних інтересів з боку відповідачів.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду є незаконним, прийнятим з порушенням норм процесуального права, без дослідження обставин справи і правовідносин. Тому просить рішення суду першої інстанції скасувати і залишити позов без розгляду.

Також зазначив, що суд відмовляючи в задоволенні позову з причин не представлення належних і допустимих доказів позивачем і відповідачем, але свої дії представив як розгляд по суті без дослідження обставин, правовідносин.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції згідно договору дарування від 27 травня 1994 року ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли в дар кожен в рівних долях належну ОСОБА_4 1/3 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_2 , який розташований на присадибній земельній ділянці розміром 2035 кв.м.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_5 посилався на те, що 29 серпня 2017 року відповідач ОСОБА_2 , укладаючи договір, передала свої майнові права на 1/6 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 і якій з 29 серпня 2017 року ці права і належать, але без земельної ділянки.

Позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються саме припинення чинності майнових прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по договору дарування від 29 серпня 2017 року, однак вказані вимоги не містять нормативно-правового обґрунтування порушень прав позивача, допущених відповідачами при укладенні договору дарування 29 серпня 2017 року.

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 41 Конституції України та Цивільний кодексом визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 312 ЦК України наголошує на тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Підставами припинення права власності є юридичні факти (певні обставини), з якими закон пов`язує ліквідацію права власності взагалі або перехід його до іншої особи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України підставою припинення права власності є, зокрема, відчуження власником свого майна.

Виходячи з наведеного предметом доказування в даній справі є визнання припиненими майнових прав, встановлених по договору дарування майнового права від 29.08.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 1/6 частки будинку по АДРЕСА_1 .

Проте, вказаний договір дарування позивачем до суду не поданий, також ним не заявлялось клопотання про його витребування у відповідності до норм статті 84 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанцій про безпідставність і недоведеність позовних вимог і висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що суд першої інстанції повинен був залишити позов без розгляду безпідставні.

Стаття 257 ЦПК України містить чіткий перелік підстав, за яких позов належить залишити без розгляду.

Із апеляційної скарги не вбачається підстав для залишення позову без розгляду, а посилання на порушення судом ст. 257 ЦПК України безпідставне, оскільки підстав, визначених ст. 257 ЦПК України про залишення позову без розгляду не вбачається.

Доводи апеляційної скарги, що суд порушив процесуальні норми і розгляд справи по суті проведено без дослідження обставин і правовідносин не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки судом було розглянуто справу з дотриманням норм процесуального права та на підставі доказів наданих суду на підтвердження позовних вимог.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно з п. 6 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Встановивши, що позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження позову, а також порушення його прав, свобод чи законних інтересів відповідачами при розпорядженні своїми майновими правами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , з яким погоджується апеляційний суд.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Щодо посилання апелянта в апеляційній скарзі про стягнення з відповідачів судових витрат апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд прийшов до висновку про залишення без змін рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2022 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, то відповідно судові витрати з відповідачів до стягнення не підлягають.

Рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: