Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/3815/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області - в складі головуючого судді Довгого І.І.,

з участю секретаря судового засідання Калюшик О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на користь Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради для зарахування на рахунок Рівненського міського бюджету 4432,51 грн., витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 . В обґрунтування позову, вказує, що внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення КНП «Центральна міська лікарня м. Рівне» Рівненської міської ради понесла витрати на лікування ОСОБА_2 за рахунок бюджетних коштів, вбачаються підстави захисту інтересів держави в собі закладу охорони здоров`я. Невідшкодування в добровільному порядку ОСОБА_1 витрат на стаціонарне лікування потерпілого погіршує фінансове становище КНП «Центральна міська лікарня м. Рівне» Рівненської міської ради.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву прокурора, просив застосувати судом наслідки спливу строку позовної давності щодо вимоги про стягнення з нього витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 , з огляду на що просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач згідно заяви позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 згідно заяви просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши письмові докази, давши їм правову оцінку, суд прийшов до наступного.

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 1 грудня 2020 року у справі № 572/3815/18, який набув законної сили 23 листопада 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, звільнено його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження №1-кп/370/19 0000805) відносно ОСОБА_1 закрити. У задоволенні цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради про стягнення з ОСОБА_1 на користь КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради 4 432 грн. 51 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 відмовити, за строком позовної давності.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 1 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_1 в частині вирішення цивільних позовів потерпілого ОСОБА_4 та прокурора в інтересах держави в особі КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради та призначено новий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишено без змін.

Згідно довідки КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради №1-9/1601 від 27 червня 2022 року ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в стоматологічному (щлх) відділенні з 5 липня 2015 року по 24 липня 2015 року, що складає 19 ліжко-днів, медична карта стаціонарного хворого №13057, вартість його лікування становить 4432,51 грн.

За ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (п.п. 3, 4 Порядку).

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Щодо вимоги відповідача щодо застосування строку позовної давності, то як вказав Верховний Суд у постанові № 452/435/17 від 02.09.2020, аналіз змісту ч.ч.1, 4 та 7 ст.128 КПК, ч.2 ст.265 ЦК України дає підстави для висновку про те, що початок перебігу позовної давності для потерпілого у кримінальному провадженні за вимогами про відшкодування шкоди збігається з моментом появи у кримінальному провадженні особи у статусі підозрюваного чи обвинуваченого, тобто коли у потерпілого виникає право на пред`явлення позову до конкретної особи.

Відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, має свої особливості, які полягають у тому, що згідно зі ст.128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні може бути пред`явлено не до будь-якої особи, а виключно до підозрюваного чи обвинуваченого, що у свою чергу вказує на початок перебігу в такому випадку строку позовної давності саме з моменту повідомлення особі про підозру (ст.276 КПК).

При цьому, як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження 9 листопада 2018 року ОСОБА_1 було оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК, а тому саме з вказаної дати слід обраховувати строк позовної давності.

Враховуючи, вищевикладене, беручи до уваги, що обставини вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення встановлені вироком суду від 1 грудня 2020 року, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду у даній справі та, як наслідок, не потребують доказуванню, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України та п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір.

Відповідно до ст.ст. 1166 ч. 1 ст.1206 ЦК України, постанови Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року, керуючись, ст.ст. 3, 11-13, 76-83, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

В И Р І Ш И В:

Позов прокурора Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області (34500, вул. Демократична, 32 м. Сарни Рівненської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 02910077) в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради (33018, вул. Миколи Карнаухова, 25а м. Рівне, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 02000085) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 ) про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради для зарахування на рахунок Рівненського міського бюджету ( НОМЕР_2 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК») 4432 (чотири тисячі чотириста тридцять дві) гривні 51 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складене 4 липня 2022 року.

Суддя: