Провадження № 22-ц/801/1045/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 рокуСправа № 127/14735/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Ковальчука О.В., Панасюка О.С.,

за участю секретаря судового засідання: Ліннік Я.С.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою представника позивача акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвоката Михніцького Геннадія Юльяновича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2022 року, ухвалене місцевим судом під головуванням судді Ан О.В., повний текст судового рішення складено 22 квітня 2022 року,

встановив:

В червні 2021 року акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 .

Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсиббанк» укладено договір про надання кредиту №0, відповідно до якого відповідач отримала 30000 дол. США. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між кредитором та іпотекодавцем було укладено іпотечний договір, відповідно до якого кредитору було передано нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 28,3 кв. м, житловою площею 14,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході відступлення прав вимоги за кредитним договором до АТ «Альфа-Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором. Станом на 09 березня 2021 року заборгованість за кредитним договором складає 66661,81 дол. США, яка не погашається в добровільному порядку, тому позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, для захисту свої прав та законних інтересів.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду зі вказаним позовом в якому вони просили звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру, загальною площею 28,3 кв. м, житловою площею 14,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (№0, заборгованість 66661,81 дол. США, а саме: Прострочена заборгованість - 28750,00 дол. США, Строкова заборгованість по нарахованих % - 920,00 дол. США, Прострочена заборгованість по нарахованих % - 36991,81 дол. США., на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що станом на день розгляду справи в Україні введений воєнний стан та внесені відповідні зміни до законодавства, які забороняють здійснювати проведення прилюдних торгів, а вимогою позивача є саме звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з таким рішенням акціонерне товариство «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що рішення місцевого суду суперечить нормам матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та провести розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції застосував норми матеріального права, які регулюють порядок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, а в даній ситуації позивач звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, таким чином суд першої інстанції порушив норми матеріального права, оскільки застосував не ті норми права. Судом першої інстанції порушено норми матеріального права, які гарантують кредитору повернення заборгованості за кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направила, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що 17 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 відповідно до якого сума кредиту склала 30000 дол. США, строк дії договору до 14 вересня 2018 року, процентна ставка 16% річних, банк надав позичальникові кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 у банку (а.с. 6-7).

17 вересня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: квартиру за номером АДРЕСА_2 , загальна площа 28,3 кв. м., житлова площа 14,8 кв.м., відповідно до договору кредитний договір договір про надання споживчого кредиту з правилами №0 від 17 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та іпотекодержателем, в забезпечення виконання грошових зобов`язань за якими укладається даний договір. Іпотекодержатель має право на звернення стягнення на предмет іпотеки: у разі порушення іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрат предмета іпотеки; в інших випадках відповідно до діючого законодавства. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку», в інших передбачених законодавством України підстав (а.с. 8-9).

21 жовтня 2008 року АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали угоду про внесення змін до кредитного договору № 0 від 17 вересня 2008 року, яким доповнили розділ 1 Кредитного договору № 0 від 17 вересня 2008 року пунктом 1.2.3., яким встановлено, що банк зобов`язується надати Позичальнику транш по кредиту в сумі 3000,00 (три тисячі) доларів США, в межах ліміту кредитної лінії, відповідно до умов кредитного договору № 0 від 17 вересня 2008 року зі сплатою відсотків за користування наданим траншем в розмірі 24 (двадцять чотири) % річних (а.с. 112).

06 березня 2009 року ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору надання споживчого кредиту №0 від 17 вересня 2008 року щодо зміни графіка повернення кредиту відповідно до якого сторони погодили строк сплати процентів та відповідно погодили графік погашення кредиту (додаткова угода а.с. 110-111).

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги відповідно до якого право вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 перейшло до ПАТ «Дельта банк» (договір а.с. 12-13).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2014 року заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 05 квітня 2012 року в цивільній справі за позовом ПАТ "Дельта банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ "УкрСиббанк" за участю третьої особи ПАТ "Дельта банк" про стягнення зайво сплачених коштів у зв`язку з нововиявленими обставинами задоволено. Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 5 квітня 2012 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ПАТ "Дельта банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредиту за договором за № 0 1) від 17 вересня 2008 року, яка складається з наступного: прострочений основний борг 28750,00 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ складає 227869 гривень 63 копійки; прострочені проценти 4377,53 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ складає 34695 гривень 86 копійок; пеня 2632 гривні 97 копійок, неустойка за порушення своїх зобов`язань в розмірі 500 гривень. Загальна сума заборгованості складає 265 698 гривень 46 копійок (а.с. 94-96).

09 грудня 2019 року між ПАТ «Дельта банк» та АТ «Альфа-Банк» укладено договір №2098/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого до АТ «Альфа-Банк» перейшли усі вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором та договором іпотеки (а.с. 16-17).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 ЗУ «Про іпотеку».

Іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки (ст. 11 ЗУ «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 12 і ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку»).

Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий (захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса)) або самозахист (договір про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») є: реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону України «Про іпотеку»); продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону України «Про іпотеку).

У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку»).

Положення вказаної частини не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону України «Про іпотеку»).

АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку», тобто в порядку задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Таким чином, позивач, як іпотекодержатель на власний розсуд обрав спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів із дотриманням норм законодавства.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється з урахуванням положень статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Положеннями ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про іпотеку», у редакції, чинній на момент звернення до суду з цим позовом, передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Отже, застосування такого способу захисту права, як звернення стягнення на предмет іпотеки, пов`язане виключно з невиконанням основного зобов`язання у встановлений строк (термін).

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 лютого 2022 року у справі № 622/218/13-ц.

Для застосування такого способу захисту своїх прав, як звернення стягнення на предмет іпотеки, необхідно не тільки встановити факт невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, але й розмір заборгованості, в рахунок погашення якої буде звернуто стягнення.

Такий розмір, повинен бути підтверджений відповідними доказами.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Враховуючи викладене, беручи до уваги рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2014 року, яке набрало законної сили, ніким не оскаржене та яким встановлено розмір заборгованості за кредитним договором, за відсутності іншого наданого розрахунку розміру такої заборгованості, суд апеляційної інстанції приймає до уваги розмір заборгованості за кредитним договором № 0, в загальному розмірі 33127,53, яка складається з: простроченого основного боргу 28750,00 доларів США, прострочених відсотків 4377,53 доларів США.

Належних, допустимих і достатніх доказів іншого розміру заборгованості матеріали справи не містять, як і не додано таких до суду першої та/або апеляційної інстанції.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених у ст. 12 ЗУ «Про іпотеку».

Згідно з п. 4.1 договору іпотеки від 17 вересня 2008 року (а.с. 8-9), іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки: у разі порушення іпотекодавцем буд-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки; в інших випадках відповідно до діючого законодавства.

Тому, у контексті зазначеного та з урахуванням фактичних обставин, встановлених у цій справі, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, належний відповідачу.

Враховуючи, що у відповідача наявний борг за основним зобов`язанням, який не повертається протягом тривалого часу, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у обраний позивачем спосіб, а саме звернення стягнення на належний їй предмет іпотеки, а саме на квартиру, загальною площею 28,3 кв. м, житловою площею 14,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 0, в загальному розмірі 33127,53, яка складається з: простроченого основного боргу 28750,00 доларів США, прострочених відсотків 4377,53 доларів США, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності.

Покликання відповідача на те, що висновком експерта № 144/21 встановлено, що підпис на заяві на переказ готівки № 30 від 17 вересня 2008 року, складеної від імені ОСОБА_1 , виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, а також наявність кримінального провадження, відкритого за зверненням відповідача, щодо зняття грошових коштів з її особового рахунку сторонньою особою не заслуговують на увагу, оскільки вказане не впливає на наявність заборгованості яка встановлена рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2014 року.

Поряд з цим, відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк якого продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022, продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022, продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022 року.

Відповідно до п. 8 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX, розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про іпотеку» доповнено пунктом 5-2 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Відмовляючи в задоволенні позову з підстав введення в Україні воєнного стану та внесення відповідних змін до законодавства, які забороняють здійснювати проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», місцевий суд не врахував, що вказані положення законодавства відстрочують виконання зобов`язання до моменту втрати ними чинності, не звільняючи від його виконання, та відповідно, не можуть бути підставою для відмови в позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, унеможливлюючи в свою чергу вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів спрямованих на виконання таких рішень окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності.

За таких обставин, враховуючи те, що позичальником зобов`язання за кредитним договором не виконані, заборгованість на користь банку не сплачена, наявні усі правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте, враховуючи тимчасові обмеження, встановлені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX, рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії вказаного Закону не підлягає виконанню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в частині заслуговують на увагу, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, встановлених статтею 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвоката Михніцького Геннадія Юльяновича задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру, загальною площею 28,3 кв. м, житловою площею 14,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0, в загальному розмірі 33127,53, яка складається з: простроченого основного боргу 28750,00 доларів США, прострочених відсотків 4377,53 доларів США, на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк», шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати по оплаті судового збору в розмірі 8562,00 грн., за подачу позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати по оплаті судового збору в розмірі 12843,00 грн., за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк