ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 грудня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/15170/21

Головуючий у першій інстанції Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1110/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес», Комунальне підприємство «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», Комунального підприємства «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування,

місце ухвалення рішення суду м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду 20 вересня 2022року.

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» (далі ПрАТ «СК «Брокбізнес»), Комунального підприємства «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради (далі КП «ЧТУ» ЧМР), в якому просила стягнути зі страхової компанії на її користь 25 251,87 грн невиплаченої суми страхового відшкодування, а з КП «ЧТУ» - 1 000 грн у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті страхового випадку.

Мотивуючи заявлені вимоги зазначала, що у результаті ДТП, яка сталася 06 листопада 2020 року за участю тролейбуса «ЮМЗ Т2» під керуванням водія КП «ЧТУ» ОСОБА_2 автомобіль марки Рено Меган реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого вона являється, отримав механічні пошкодження. Винність водія тролейбуса у порушенні ним вимог ПДР підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2020 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Станом на дату ДТП цивільно-правову відповідальність тролейбуса було застраховано у ПрАТ «СК «Брокбізнес».

Указувала, що за результатами проведення розслідування страхового випадку ПрАТ «СК «Брокбізнес» протиправно відмовило їй у виплаті страхового відшкодування, пов`язаного з пошкодженням автомобіля.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2022 року позовна заява ОСОБА_1 в частині позовних вимог до КП «ЧТУ» ЧМР залишена без розгляду (а.с. 145-146).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «Брокбізнес» на користь позивачки 25 251,87 грн у відшкодування майнової шкоди, заподіяної в результаті страхового випадку, та 4 500 грн у відшкодування витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Брокбізнес», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуальних норм, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що подана 09 листопада 2020 року від імені ОСОБА_1 її представником заява про виплату страхового відшкодування не відповідала встановленій страховиком формі, у зв`язку з чим на підставі ст. 5 ЗУ «Про звернення громадян» не підлягала розгляду та опрацюванню.

Представник відповідача зазначає, що, дотримуючись принципів добросовісності, на адресу позивачки було направлено лист, в якому повідомлялося про необхідність подати заповнену заяву про страхове відшкодування та постанову суду про притягнення водія тролейбуса до адміністративної відповідальності. Указаний лист адресатом отримано 20 листопада 2020 року і у сторони позивача було три з половиною місяці для належного звернення до страховика, проте станом на 06 березня 2021 року документів, перелік яких зазначено в п.п. 20.1.2 п. 20.1 роз. 20 договору добровільного страхування, надано не було, у зв`язку з чим 07 березня 2021 року відповідальність ПрАТ «СК «Брокбізнес» як страховика по страховій події припинилася, і зазначений строк поновленню не підлягає.

Указує на те, що 24 березня 2021 року, з пропуском чотиримісячного строку, від позивачки надійшла підписана заява, до якої не додано постанову суду про притягнення винуватця ДТП до адміністративної відповідальності та документу, підтверджуючого вартість матеріального збитку. Вважає, що районний суд помилково зазначив про обов`язок страхової компанії збирати документи у разі настання страхового випадку, оскільки за змістом п. 18.3.4 роз. 18 договору добровільного страхування страховику надано право, а не закріплено обов`язок надсилати запити у відповідні установи і отримувати документи, необхідні для з`ясування обставин страхового випадку і складання страхового акту.

Зауважує на тому, що у поданій вперше заяві про страхове відшкодування, зокрема, у переліку додатків зазначено протокол про адміністративне правопорушення, який містив відомості про водія тролейбуса, за якими сторона позивача мала можливість отримати судове рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності. Знехтувавши таким правом, ОСОБА_1 необхідного судового рішення не подала та пропустила строк звернення до страховика за страховою виплатою.

Звертає увагу суду на те, що потерпіла сторона має право на загальних підставах звернутися до винної особи з вимогою про відшкодування шкоди, оскільки правовідносини між ПрАТ «СК «Брокбізнес» та КП «ЧТУ» виникли на підставі договору добровільного страхування, і у позивачки відсутні перешкоди після отриманої відмови у виплаті страхового відшкодування для звернення з відповідною вимогою саме до винної особи.

У наданому відзиві представник позивачки адвокат Сагаль С.В., вважаючи судове рішення законним і справедливим, а доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи відзиву зводяться до правомірності та обґрунтованості заявленого позову до страховика, оскільки на звернення позивачки про виплату страхового відшкодування було направлено аварійного комісара до місця знаходження пошкодженого автомобіля та проведено розрахунок заподіяної ОСОБА_1 шкоди.

Зазначає, що страховику були повідомлені усі без виключення обставини ДТП, і СК «Брокбізнес» залишалося лише оглянути автомобіль ОСОБА_1 та провести виплату страхового відшкодування. Проте ні страховиком, ні ЧТУ, всупереч п. 18.4.2 договору, не вживалися заходи щодо розслідування страхового випадку, у справі про адміністративне правопорушення відсутні запити та відомості про їх звернення щодо отримання рішення суду про притягнення водія тролейбуса до адміністративної відповідальності.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що листом від 09 квітня 2021 року КП «ЧТУ» повідомило, що виконало всі дії, передбачені договором страхування з СК «Брокбізнес», щодо повідомлення страхової компанії про страховий випадок з дотриманням встановлених строків, проте, у судовому засіданні представник страховика повідомив про неподання КП «ЧТУ» судового рішення про винуватість свого водія.

Зазначає, що потерпіла сторона не брала участі у справі про адміністративне правопорушення стосовно водія ОСОБА_3 , відповідно не викликалася до суду, не була обізнана про номер провадження та контактні дані винуватця ДТП, проте вжила всіх можливих заходів для отримання страхової виплати, надавши наявні у неї документи. Факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, ДТП зафіксована працівниками поліції, і об`єктивних перешкод для встановлення обставин страхового випадку і розміру шкоди у страховика не було.

Відповідачем КП «ЧТУ» ЧМР відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з доведеності факту володіння позивачкою автомобілем «Рено Меган» на час ДТП та завдання їй майнових збитків, і, пославшись на положення ст. 396 ЦК України, зазначив, що остання має право на відшкодування завданої матеріальної шкоди. Ураховуючи те, що вина водія страхувальника у вчиненні ДТП підтверджується судовим рішенням, а також приписи ст. 979 ЦК України та ст. 16 ЗУ «Про страхування», виплата страхового відшкодування у розмірі 26 251,87 грн є обов`язком страховика.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що 06 листопада 2020 року, о 10 год 40 хв., у м. Чернігові по просп. Перемоги, 86 водій ОСОБА_2 , керуючи тролейбусом «ЮМЗ Т2» інвентарний номер 456, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Рено Меган» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що рухався попереду, під керуванням ОСОБА_4 .

На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником автомобіля «Рено Меган» реєстраційний номер НОМЕР_1 являється ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність транспортних засобів КП «ЧТУ», зокрема, тролейбуса ПМЗ-Т2 (інвентарний номер 456, заводський номер НОМЕР_3 ), застрахована у ПрАТ «СК Брокбізнес», що підтверджується копією договору добровільного страхування цивільної відповідальності від 06 квітня 2020 року № 007-128064/01ДЦВ (а.с. 35-37).

06 листопада 2020 року адвокат Сагаль С.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до СК «Брокбізнес» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку (а.с. 17-18).

13 листопада 2020 року аварійним комісаром проведено огляд транспортного засобу марки «Рено Меган» реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 39).

Згідно з розрахунком коефіцієнту фізичного зносу КТЗ станом на 06 листопада 2020 року та визначення вартості матеріального збитку вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Рено Меган» реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок аварійного пошкодження становить 26 251,87 грн (а.с. 40-43).

17 листопада 2020 року заступник Голови правління СК «Брокбізнес» у листі, скерованому представнику позивачки, повідомив, що лише після отримання документу, який підтверджує вину страхувальника, зокрема, завіреної належним чином постанови суду щодо притягнення водія тролейбуса до адміністративної відповідальності, а також заповненої заяви щодо напрямку виплати страхового відшкодування страхова компанія повернеться до розгляду страхової справи № 91982 (а.с. 19).

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2020 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 08 грудня 2020 року (а.с. 205-206).

10 березня 2021 року адвокатом Сагаль С.В. заповнено бланк заяви щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування, у якому було зазначено, що страхова компанія не позбавлена можливості отримати самостійно рішення суду в межах розслідування страхового випадку (а.с. 21).

Листом від 30 березня 2021 року № 625-11 ПрАТ «СК «Брокбізнес» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування з посиланням на подання заяви з порушенням строків, встановлених договором для подання документів. Зазначено, що документ, який підтверджує в установленому чинним законодавством України порядку вину страхувальника у заподіянні шкоди майну, взагалі не наданий (а.с. 24).

На запит адвоката Сагаль С.В. начальник КП «ЧТУ» у листі від 09 квітня 2021 року повідомив, що підприємство не являється та не являлося стороною у справі про притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_2 , у зв`язку з чим постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності ні судом, ні учасниками ДТП підприємству не надавалася. Разом з тим, КП «ЧТУ» виконало всі дії, передбачені договором страхування з СК «Брокбізнес» щодо повідомлення страхової компанії про страховий випадок з дотриманням строків (а.с. 29).

12 квітня 2021 року адвокат Сагаль С.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «Брокбізнес» із заявою про перегляд рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, додавши до заяви копію постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2020 року (а.с. 30).

Листами від 14 квітня 2021 року № 741-05 та від 22 квітня 2021 року № 785-05 заступник Голови правління повідомив представника ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для перегляду рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування від 30 березня 2021 року, зазначивши, що на час подання первісної заяви про виплату страхового відшкодування (09 листопада 2020 року), а також під час подальшого листування зі страховою компанією та направлення запитів до Деснянського районного суду м. Чернігова, Новозаводського районного суду м. Чернігова та КП «ЧТУ» сторона потерпілої особи була обізнана про прізвище водія тролейбуса ОСОБА_2 . Заявника повідомлялося про необхідність подачі документів та їх перелік, проте, останнім не було зазначено правового обґрунтування перегляду рішення у справі та не надано жодних документів, які можуть вплинути на перегляд рішення у справі.

Представник позивачки в інтересах ОСОБА_1 двічі звертався до НБУ зі скаргою щодо порушення ПрАТ СК «Брокбізнес» законодавства України про страхування (а.с. 20, 47-48). У листах НБУ від 30 березня 2021 року та від 02 червня 2021 року (а.с. 22-23, 49-51), наданих за результатами розгляду скарги, адвоката Сагаля С.В. доведено до відома, що ознак порушення страховиком законодавства у сфері фінансових послуг не встановлено, і рішення про відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування прийнято з підстав, передбачених умовами договору страхування. Заявниці роз`яснено її право звернутися до суду за захистом її прав чи майнових інтересів.

Звернувшись з позовом про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування, ОСОБА_1 зазначала, що пригода сталася з вини водія тролейбусу ОСОБА_2 , цивільно-правову відповідальність якого застраховано у ПрАТ «СК «Брокбізнес», проте страхових виплат вона не отримала, а отже, керуючись положеннями ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просила відшкодувати майнову шкоду у зв`язку з пошкодженням належного їй автомобіля.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (ст. 990 ЦК України).

При настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк (п. 3 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про страхування»).

Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (п. 34.1 ст. 34 Закону).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 даного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Проаналізувавши у повній мірі вищенаведені процесуальні норми та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ПрАТ «СК «Брокбізнес» невиплаченої суми страхового відшкодування.

За матеріалами справи встановлено, що 06 листопада 2020 року, о 10 год 40 хв, у м. Чернігові по просп. Перемоги, 86 сталася ДТП за участю тролейбуса марки «ЮМЗ Т2» інвентарний номер 456 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Рено Меган» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 . У результаті ДТП транспортний засіб «Рено Меган», що належить позивачці, зазнав механічних пошкоджень.

Винність дій водія тролейбуса ОСОБА_2 у порушенні ПДР України встановлена постановою Деснянського районного суду м. Чернігові від 26 листопада 2020 року. Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність тролейбусу була застрахована у ПрАТ «СК «Брокбізнес».

06 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Відмовляючи заявниці у виплаті страхового відшкодування, відповідач посилався на неподання останньою документу, який би підтверджував винність дій страхувальника, зокрема, завіреної належним чином постанови суду щодо притягнення водія тролейбуса до адміністративної відповідальності, а також заповненої заяви щодо напрямку виплати страхового відшкодування. Станом на момент розгляду справи ПрАТ «СК «Брокбізнес» не вчинило жодних дій щодо виплати позивачці страхового відшкодування.

Страховиком проігноровано п. 18.4.2 договору добровільного страхування від 06 квітня 2020 року, укладеного між ПрАТ «СК «Брокбізнес» та КП «ЧТУ» ЧМР, за яким протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання події, яка має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування.

Колегія суддів виходить з того, що із заявою про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 звернулася до страхової компанії 06 листопада 2020 року, яка отримана адресатом 09 листопада 2020 року. Матеріали справи не містять доказів того, що страхова компанія виконала обов`язок, передбачений п. 34.1 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо розслідування заяви потерпілої, у тому числі, здійснення запитів для отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що форму і зміст поданої позивачкою заяви від 06 листопада 2020 року не можна розцінювати як заяву про страхове відшкодування, оскільки остання не містила обов`язкової інформації та підтверджуючих документів для здійснення виплати страхового відшкодування, виходячи з положень ст. 37 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Районний суд правильно визначив, що відповідач не вчинив дій щодо розслідування заяви потерпілої про здійснення страхової виплати, у тому числі здійснення запитів для отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування, безпідставно поклавши на позивачку обов`язок подання тих документів, які повинен отримати самостійно для вирішення питання про виплату страхового відшкодування.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ДТП, яка сталася 06 листопада 2020 року за участюю належного позивачці транспортного засобу та тролейбусу КП «ЧТУ», є страховим випадком у розумінні ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну майну позивачки.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 указано, що у страховика обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає і тоді, коли має місце неналежна поведінка з боку потерпілого, а саме: невиконання обов`язків, визначених «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону); неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону). Отже, закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і недотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема, в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого. Разом з тим, у порушення принципу пропорційності законом не встановлено механізму захисту права осіб (поновлення права), які добросовісно виконують покладені на них обов`язки, якщо шкода не відшкодована не з їхньої вини. Тому тлумачення права щодо відшкодування шкоди за наслідками страхового випадку має здійснюватися з огляду на добросовісне виконання зобов`язань та поведінки всіх учасників (добросовісна чи недобросовісна поведінка/дії) та пропорційність інтересів усіх учасників цих правовідносин.

За обставинами цієї справи неналежної поведінки в ході вирішення питання про здійснення страхового відшкодування з боку потерпілої особи не встановлено і доводи апеляційної скарги цих висновків суду першої інстанції не спростовують, отже, відмова у страховій виплаті з боку відповідача є неправомірною, а заявлені ОСОБА_1 вимоги обґрунтованими.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд приходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують і не дають підстави для скасування правильного по суті судового рішення, яке постановлене з дотриманням вимог закону.

Оскаржуваним рішенням з ПрАТ «СК «Брокбізнес» на користь позивачки стягнуто 4 500 грн витрат на професійну правничу допомогу. Зазначаючи про необхідність скасування рішення суду, скаржник не наводить доводів, в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість висновку суду щодо розподілу судових витрат, а відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко