Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1398/20
Провадження № 2/553/338/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.12.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Новака Ю.Д.,

при секретарі -Каленіченко В.О.,

за участю представника позивача: Посенко А.О.,

представника відповідача: адвоката Балабанова Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В :

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з урахуванням уточненої позовної заяви від 28.09.2021 року, посилаючись на те, що відповідачі є споживачами послуг підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , але не розраховуються за вказані послуги, у зв`язку з чим станом на 01.09.2021 року утворилась заборгованість в розмірі 58368,24 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі 10364 грн. 24 коп. та 3 % річних в сумі 5194 грн. 30 коп., а всього 73926 грн. 78 коп. та судовий збір у сумі 2102 грн.

В судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі та стягнути заборгованість солідарно з відповідачів.

Представник відповідача - ОСОБА_2 - адвокат Балабанов Л.К. в судовому засіданні визнав позов частково в частині стягнення заборгованості та інфляційних втрат, в іншій частині заперечував, а також підтримував подану заяву про застосування строку позовної давності.

Інші відповідачі, будучи повідомленими про час та місце слухання справи належним чином до суду не з`явилися, не попередивши суд про причини своєї неявки.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі є споживачами послуг ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" по забезпеченню тепловою енергією у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , та їх взаємовідносини врегульовані договором від 04.06.2007 року.

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.12.2016 по 01.09.2021 року надавав послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , але плата за послуги в повному обсязі не вносилася, існує заборгованість за вказаний період в розмірі 58368,24 гривень. При цьому, розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам (а.с.79-81).

Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно п. п. 17, 18 постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування.

Оскільки відповідачі не повністю розрахувалися за послуги з теплопостачання, станом на 01.09.2021 року утворилась заборгованість в розмірі 58368,24 грн.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено в ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Закріплена в ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні до суду суд вважає безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.

В грудні 2021 року представником відповідача ОСОБА_2 було подано до суду клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1 статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання ним свого боргу або іншого обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

Зі змісту розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 перед позивачем (а.с.79-81) із стовпця «оплата» вбачається, що відповідачі з грудня 2016 року по вересень 2021 року здійснювали часткові погашення заборгованості (зокрема, в грудні 2016 року, січні, лютому, квітні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2017 року, січні, лютому, березні, травні, листопаді 2018 року, в січні, квітні, травні, червні, серпні, жовтні 2019 року, в березні, липні, жовтні, листопаді 2020 року, січні 2021 року), що свідчить про визнання відповідачами боргу перед позивачем та, в силу вимог ст.264 ч.1 ЦК України, перериває перебіг позовної давності. Слід зазначити, що представником відповідача в суді не спростований наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ст. 264 ч. 3 ЦК України).

Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Враховуючи викладене, та те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами 16.07.2020 року, суд прийшов до висновку, що в даному випадку заява відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості відповідачами у згадані вище періоди здійснювалася на користь позивача сплата за надані послуги.

Представник позивача зазначив, що в період позовних вимог, а саме з 01.12.2016 по 01.09.2021 відповідачами неодноразово здійснювались оплати, що свідчить про визнання ними вказаної заборгованості, а крім того представник відповідача визнав позов в частині стягнення основного боргу.

Також позивачем зазначено, що відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені статтями 257. 258. 362. 559. 681. 728. 786. 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID-19), спричиненої коронавірусом SARS - COV-2» з 12 березня 2020 на території України був встановлений карантин.

Дію карантину, встановленого зазначеною постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, №641 від 22.07.2020, №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020, №104 від 17.02.2021, №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021, №855 від 11.08.2021, №981 від 22.09.2021. Станом на день проголошення рішення карантин не скасований.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач правомірно звернувся до суду щодо стягнення заборгованості, яка утворилась в результаті невиконання відповідачами зобов`язання по оплаті за спожиті послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Взаємовідносини підприємства «Полтаватеплоенерго» та відповідачів врегульовані та керуються Законом України « Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», «Правилами надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягає стягненню заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 58368 грн. 24 коп., а також оскільки доведеним є факт ухилення відповідачів від виконання грошового зобов`язання, відповідно до положень ст. 625 ЦК України заборгованість підлягає стягненню з урахуванням індексу інфляції в сумі 10364 грн. 24 коп. та 3 % річних в сумі 5194 грн. 30 коп., а всього кошти в загальній сумі 73926 грн. 78 коп.

Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" судові витрати, понесені при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 280-284 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" () заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 58368,24 грн., інфляційні втрати в сумі 10364,24 грн. та 3% річних в сумі 5194,30грн., а всього 73926,78грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" судовий збір в сумі по 700, 7 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 04.01.2023 р.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЮ. Д. Новак