Ухвала

Іменем України

30 червня 2022 року

м. Київ

справа № 442/3297/21

провадження № 61-5562ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 листопада 2021 року в складі судді: Медведика Л. О., і постанову Львівського апеляційного суду від 19 травня 2022 року в складі колегії суддів: Копняк С. М., Бойко С. М., Ніткевича А. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , Дрогобицької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Дрогобицької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 , однак останні кілька років тимчасово проживає на території Швейцарської Конфедерації.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , який на день смерті проживав в будинку АДРЕСА_2 .

За життя батько не склав заповіту, тому вона, відповідач і ОСОБА_1 є спадкоємцями за законом. Останні прийняли спадщину після ОСОБА_4 та отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач заяву про прийняття спадщини після свого батька поштовим відправленням подала 18 лютого 2021 року, тобто з пропуском строку, встановленого в статті 1270 ЦК України.

Позивач вважала, що строк на подання заяви про прийняття спадщини після свого батька пропустила з поважних причин, оскільки на початку березня 2020 року, тобто майже за три місяці до спливу строку на подання заяви про прийняття спадщини, вона захворіла, внаслідок чого в період з 06 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року була непрацездатна і, будучи звільненою внаслідок хвороби від роботи, перебувала на лікарняному.

ОСОБА_1 просила визначити додатковий строк для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 листопада 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що жодних доказів того, що хвороба перешкоджала позивачці звернутись до нотаріуса в Україні із заявою про прийняття спадщини (надіслати її поштою, або ж направити з дому електронною кореспонденцією) суду не подано. Живучи в Швейцарії позивачка могла надіслати консулу заяву без засвідчення ним справжності підпису. Така заява була б ним прийнята і заведена спадкова справа. Відсутність консульського прийому громадян в період з 16 березня 2020 року по 22 травня 2020 року не стала б цьому на заваді. Інші, наведені позивачкою обставини і причини: із процедури отримання нового закордонного паспорта, записів на консульський прийом, посвідчень консулом справжності її підпису, тощо, стосуються періоду поза межами строку визначеного в статті 1270 ЦК України і внаслідок пропуску якого нею подано заяву до суду. А тому до уваги при вирішенні позову судом першої інстанції не брались.

Постановою Львівського апеляційного суду від 19 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задоволено частково. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 листопада 2021 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини змінено, виклавши його мотивувальну частину в редакції постанови апеляційного суду. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням. А тому Дрогобицька міська рада не є належним відповідачем за вимогами позивача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволення позову пред`явленого до Дрогобицької міської ради слід змінити, виклавши його мотиви у редакції постанови суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд вказав, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У постанові Верховного Суду від 09 грудня 2021 року в справі № 464/4722/19 (провадження № 61-12878св21) вказано, що «позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування, або подати заяву про прийняття спадщини, звернувшись до посадової особи консульської установи України у Чеській Республіці на підставі статті 38 Закону України «Про нотаріат», а тому саме по собі проживання позивачки за межами України (без доведення поважності інших причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини) не може вважатись поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини». Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 266/1761/17 (провадження № 61-7690св21).

Апеляційний суд зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 і його спадкоємцями за законом є сторони у справі. 06 лютого 2020 року приватним нотаріусом Кекіс Г.С. заведено спадкову справу № 06/2020 (номер у спадковому реєстрі 65467872) після смерті ОСОБА_4 , на підставі заяви про прийняття спадщини за законом, поданої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Позивачка на день смерті ОСОБА_4 спадкодавця проживала, та проживає надалі на території Швейцарської Конфедерації, згідно посвідки на проживання, дійсної до 06 листопада 2022 року (дата в`їзду 08 грудня 2010 року). У період з 06 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року позивачка була тимчасово непрацездатною. У період з 16 березня 2020 року по 22 травня 2020 року прийом громадян України в Посольстві України у Швейцарській Конфедерації не здійснювався. Позивачка документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , дата видачі 09 червня 2010 року, дата закінчення строку дії 09 червня 2020 року, а також паспортом № НОМЕР_2 , дата видачі 09 листопада 2020 року, дата закінчення строку дії 09 листопада 2030 року. Заява про обмін паспорта (закінчення терміну дії) була подана позивачкою до консульської установи 19 жовтня 2020 року. 18 лютого 2021 року позивачка подала заяву про прийняття спадщини до Посольства України у Швейцарській Конфедерації. Приватним нотаріусом Кекіс Г.С. ця заява отримана 10 березня 2021 року. 12 березня 2021 року позивачці надано відповідь про необхідність звернення до суду з відповідним позовом, оскільки нею пропущено строк на прийняття спадщини. З позовом ОСОБА_1 звернулася 28 квітня 2021 року. Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у позивачки були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, та обґрунтовано відмовив в задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Апеляційний суд зазначив, що вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, в межах вимог пред`явлених до належних відповідачів, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Щодо мотивів скарги про те, що позивачка була позбавлена можливості подати заяву через відсутність у неї паспорта, строк дії якого закінчився 09 червня 2020 року, колегія суддів виходить з того, що з огляду на обізнаність про цей факт, а також час закінчення перебування її на лікарняному, враховуючи час звернення до консульської установи про його заміну (видачу нового), такі дії є явно недобросовісними, та не узгоджуються з її бажанням своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини. Підтвердженням цього є також те, що із заявою про прийняття спадщини до консульської установи позивачка звернулася через три місяці після видачі їй нового паспорта. Вирішуючи клопотання представника позивача про неврахування під час розгляду справи практики розгляду Верховним Судом в аналогічних справах, а саме у справах № 315/714/19 і № 766/12921/20, колегія суддів виходить з того, що обставини у цих справах, а також у справі, що переглядається, не є тотожними, адже у цих справах позивачі проживали на території України, із заявами про прийняття спадщини звернулися через незначний проміжок часу після того, як відпали обставини, які перешкоджали подати їм заяву. У справі, яка переглядається, позивачка проживає за кордоном, із заявою про прийняття спадщини звернулася через півроку після того, як відпали обставини, що перешкоджали їй подати цю заяву.

ОСОБА_1 20 червня 2022 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 листопада 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, в якій просить оскаржені судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що належними доказами підтверджується та обставина, що позивач захворіла задовго до моменту спливу строку на подання заяви про прийняття спадщини і безперервно тривало як на день спливу такого строку, так і протягом трьох місяців після цього. При цьому, як тільки позивач оформила свій паспортний документ, термін дії якого сплив під час її хвороби, позивач змогла оформити належним чином заяву про прийняття спадщини в консульській установі і надіслати відповідному нотаріусу. Під час розгляду даної справи ОСОБА_1 також зазначала, що навіть за відсутності хвороби, оформити відповідну заяву в консульській установі позивач не могла з тих підстав, що консульський прийом громадян України в Посольстві України в Швейцарській конфедерації не здійснювався в період з 16 березня 2020 року по 22 травня 2020 року включно внаслідок пандемії СОVID-19. Ця обставина також була об`єктивною перешкодою для позивача для подання заяви про прийняття спадщини, у разі, якщо б за стапом здоров`я позивач могла прибути в консульську установу.

В обґрунтування доводів касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на постанову Верховного Суду від 12 травня 2021 року по справі № 766/12921/20, в якій залишено без змін судові рішення про задоволення позову про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. У даній справі позивач обґрунтовувала поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини хворобою, а також відсутністю транспортного сполучення у зв`язку з запровадженим на всій території України карантину з мстою запобігання поширенню па території України СОУЮ-19. Залишаючи вказані рішення без змін, Верховний Суд погодився з висновками судів нижчих інстанцій про пропуск позивачем строку для прийняття спадщини з поважних причин і, зокрема, вказав, що поряд з наявним захворюванням, позивач могла тривалий час виїхати з м. Одеси, місця свого постійного проживання, до місця відкриття спадщини - м. Херсон у зв`язку припиненням міжобласного автомобільного та залізничного сполучення внаслідок встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України вірусу СОVID-19.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 і його спадкоємцями за законом є сторони у справі.

06 лютого 2020 року приватним нотаріусом Кекіс Г. С. заведено спадкову справу № 06/2020 (номер у спадковому реєстрі 65467872) після смерті ОСОБА_4 , на підставі заяви про прийняття спадщини за законом, поданої 06 лютого 2020 року ОСОБА_3 .

Позивачка на день смерті ОСОБА_4 проживала, та проживає надалі на території Швейцарської Конфедерації, згідно посвідки на проживання, дійсної до 06 листопада 2022 року (дата в`їзду 08 грудня 2010 року).

В період з 06 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року позивачка була тимчасово непрацездатною.

В період з 16 березня 2020 року по 22 травня 2020 року прийом громадян України в Посольстві України у Швейцарській Конфедерації не здійснювався.

Позивачка документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , дата видачі 09 червня 2010 року, дата закінчення строку дії 09 червня 2020 року, а також паспортом № НОМЕР_2 , дата видачі 09 листопада 2020 року, дата закінчення строку дії 09 листопада 2030 року.

Заява про обмін паспорта (закінчення терміну дії) була подана позивачкою до консульської установи 19 жовтня 2020 року.

18 лютого 2021 року позивачка подала заяву про прийняття спадщини до Посольства України у Швейцарській Конфедерації.

Приватним нотаріусом Кекіс Г. С. ця заява отримана 10 березня 2021 року.

12 березня 2021 року позивачці надано відповідь про необхідність звернення до суду з відповідним позовом, оскільки нею пропущено строк на прийняття спадщини.

З позовом ОСОБА_1 звернулася 28 квітня 2021 року.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц зроблено висновок, що «за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Таким чином, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини».

Встановивши, що у справі позов заявлено до неналежного відповідача Дрогобицької міської ради, апеляційний суд обґрунтовано змінив мотиви рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог позивача до Дрогобицької міської ради.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 234/17511/19 (провадження № 61-8215св20) вказано, що «як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини через, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2021 року в справі № 464/4722/19 (провадження № 61-12878св21) зазначено, що «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування, або подати заяву про прийняття спадщини, звернувшись до посадової особи консульської установи України у Чеській Республіці на підставі статті 38 Закону України «Про нотаріат», а тому саме по собі проживання позивачки за межами України (без доведення поважності інших причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини) не може вважатись поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Близький за змістом висновок міститься у постановах Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 640/8507/17 (провадження № 61-28865св18), від 04 червня 2020 року у справі № 601/1157/19 (провадження № 61-4901св20), від 02 квітня 2020 року у справі № 420/23/18 (провадження № 61-1883св19)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Встановивши, що у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позовних вимог до спадкоємців за законом.

Посилання на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі № 766/12921/20, від 23 листопада 2020 року по справі № 315/714/19 колегія суддів відхиляє, оскільки ці висновки зроблені за інших фактичних обставин.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої постанови апеляційного суду свідчить, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 листопада 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , Дрогобицької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков