Справа № 572/3075/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т. О.

при секретарі - ШЕВНІ І.С.

за участю :

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни цивільну справу № 572/3075/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні нею належною їй часткою будинковолодіння, розташованого у АДРЕСА_1 (житловими і нежитловими приміщеннями будинку, а також господарськими приміщеннями, належними до цього будинковолодіння : приміщенням літньої кухні, погрібом, хлівом), зобов`язавши ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не чинити перешкоди у користуванні цим майном.

В поданій позовній заяві позивачами вказано, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із ОСОБА_9 , під час чого збудували житловий будинок по АДРЕСА_1 , право власності на який за спільною згодою було зареєстровано за чоловіком, на підтвердження чого 27 березня 1990 року виконавчим комітетом Сарннської районної ради народних депутатів Рівненської області на ім`я останнього було видано свідоцтво про право особистої власності на вказане будиноковлодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер.

На момент смерті чоловіка, окрім позивача у вказаному вище будинковолодінні були зареєстровані та проживали їх діти : ОСОБА_10 ,1975 року народження, ОСОБА_11 ,1977 року народження, ОСОБА_12 , 1979 року народження (яка померла у 2013 році) та ОСОБА_13 , 1986 року народження.

В подальшому дочки, з досягненням повноліття почали проживати окремо від позивача, окрім дочки ОСОБА_14 , яка у 2018 році одружилась із ОСОБА_8 , із яким почали проживати у будинку по АДРЕСА_1 .

З дозволу ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_8 був зареєстрований у вказаному вище будинковолодінні, після чого між сторонами по справі розпочались непорозуміння.

Так, відповідачі почали безпідставно ображати позивача, принижувати, намагаючись виселити її з будинку, з приводу чого ОСОБА_1 неодноразово зверталась до поліції.

Застосовані працівниками поліції за зверненнями позивача заходи були неефективними, а відповідачі продовжували свої протиправні дії.

На час звернення ОСОБА_1 із цим позовом до суду позивач була змушена залишити своє постійне місце проживання та виселитись до іншого будинку із неналежними умовами проживання, оскільки відповідачі вдавались до фізичного насильства щодо ОСОБА_1 .

З метою вселення в належний позивачеві житловий будинок, остання також зверталась до Любиковицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, якою були зафіксовані факти перешкоджання відповідачів позивачеві у користуванні нею житлом.

Отже, вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали повністю.

Представник відповідачів ОСОБА_3 вимоги позивача не визнала повністю.

Так, позивач та її представник дали пояснення відповідно до змісту позовної заяви, пояснили, що позивач на праві власності має будинок, в якому проживають як безпосередньо ОСОБА_1 , так і відповідачі, між якими відносини носять негативний характер відповідачі перешкоджають позивачу у користуванні будинком та господарськими приміщеннями, не допускають її до будинку, не дозволяють користуватись речами побуту.

Представник відповідачів пояснила, що сторони по справі є співвласниками будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , при чому ОСОБА_8 вселився до будинку з дозволу позивача.

Представник не заперечує, що з боку позивача мали місце звернення до поліції, однак, відповідачі жодного разу не були притягнуті до відповідальності з цього приводу.

Крім цього, сторона вважає, що відповідачі не чинили жодних перешкод позивачеві у користуванні будинком, із якого вона виселилась за власною ініціативою.

Сторонами були заявлені клопотання про допит свідків, а також про доручення до матеріалів справи додаткових письмових доказів, які судом задоволені.

Інших заяв та клопотань сторонами заявлено не було.

Спір між сторонами по справі виник з приводу прав власника щодо користування належним особі на праві власності нерухомим майном.

Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, припинення дії, яка порушує право (ч.1 ст.16, п.3 ч.2 ст.16 ЦК України).

Із наданої суду копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 27 березня 1990 року, встановлено, що ОСОБА_9 на праві особистої власності мав домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 . Крім цього, відповідно до вказаного доказу - ОСОБА_9 є головою колгоспного двору.

Копія технічного паспорту, виготовленого станом на 20 березня 1990 року, доводить, що по АДРЕСА_1 , дійсно розташований житловий будинок загальною площею 85,7 м2 та господарські будівлі.

Досліджена судом копія Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої станом на 16 лютого 2022 року, доводить, що інформація про права власності, інші речові права, іпотеки обтяження відносно об`єкта нерухомого майна будинку АДРЕСА_1 відсутня.

Однак, рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2021 року було визнано право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку від 1/6 частки будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 (житловий будинок загальною площею 85,7 м2 та господарські будівлі) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані докази доводять, що позивач дійсно є власником частини будинковолодіння, вказаного вище.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

В даному випадку позивач як на підставу позову посилається на порушення її прав відповідачами, які перешкоджають їй у реалізації прав власника шляхом створення певних перешкод у користуванні майном.

Згідно із ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На доведення заперечень представником відповідача надані суду копії довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_7 , відповідно до якої остання зареєстрована у АДРЕСА_1 з 22 грудня 2003 року, а також свідоцтва про реєстрацію шлюбу, згідно із яким ОСОБА_8 є чоловіком ОСОБА_15 , із якою зареєстрували шлюб 17 листопада 2019 року.

Сторони в судовому засіданні визнали та не заперечують, що між ними склались неприязні стосунки, що доводиться запитом позивача від 04 серпня 2020 року та повідомленням начальника Сарненського ВП ГУ НП в Рівненській області №10239/205/01-2020 на цей запит, із якого вбачається, що у серпні 2020 року ОСОБА_1 дійсно двічі зверталась до цього відділу поліції за фактами конфліктних ситуацій, що мали місце по АДРЕСА_1 , в ході розгляду яких встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проживають за вказаною адресою на законних підставах; між вказаними особами існує спір з приводу земельної ділянки, який рекомендовано вирішити в порядку цивільного судочинства.

Крім цього, вказані обставин підтверджені повідомленням №Г-271/205/01-2020 від 12 серпня 2020 року начальника Сарненського ВП ГУ НП в Рівненській області, а також наданими суду повідомленнями сторін у справі, які подавались до Сарненського відділу поліції та постановами Сарненського районного суду Рівненської області, із яких вбачається, що як позивач, так і відповідач неодноразово звертались до поліції з приводу конфліктів, що відбувались між ними по місцю проживання.

В ході обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 , здійсненого комісією Любиковицької сільської ради за заявою позивача від 03 червня 2020 року, встановлено, що по АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та діти : ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . Вказані особи провідомили, що між ними існують конфліктні ситуації, при чому, ОСОБА_8 вказував, що ОСОБА_1 пошкодила належне йому майно, а остання що її дочка з чоловіком не впускають її додому.

В зв`язку із наведеними обставинами позивач зверталась до Любиковицької сільської ради з приводу скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_8 за адресою : АДРЕСА_1 , що підтверджено відповідною заявою та відповіддю сільської ради, які долучені позивачем до позовної заяви.

Отже, надані суду сторонами докази беззаперечно доводять факт права власності позивача щодо АДРЕСА_1 , а також факт конфліктів, що виникали між сторонами по справі по місцю проживання.

Частиною 2 статті 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

З огляду на наведене доведенню підлягає факт порушення відповідачами прав позивача, а саме не лише факт конфліктних ситуацій, але і певних перешкод з боку відповідачів, які є перешкодами у здійсненні прав власника.

Копія акту обстеження матеріально-побутових умов проживання №35 від 15 лютого 2022 року, здійсненого комісією Любиковицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, доводить, що ОСОБА_1 проживає з 2020 року без реєстрації по АДРЕСА_2 в будинку покійної мами. Господарські будівлі будинковолодіння знаходяться в аварійному стані і практично для ведення підсобного господарства не придатні.

Сторона відповідачів наполягала на тому, що позивач змінила місце проживання за власною ініціативою.

Вказані обставини спростовуються показами свідків, допитаних судом в ході судового провадження.

Так, свідок ОСОБА_18 , яка є знайомою першої тещі відповідача, в суді характеризує відповідача ОСОБА_8 як особу, що неодноразово вдавався до насильства в сім`ї (в тому числі, і до фізичного насильства) відносно першої дружини, їх дітей та тещі, що і стало підставою для припинення між ними сімейних відносин.

Вказані обставини підтвердила в суді ОСОБА_19 , яка є першою дружиною ОСОБА_8 , яка пояснила, що перебували у шлюбі із останнім близько 10 років, під час чого він поводився агресивно, вдавався до фізичного насильства та до знущань, в тому числі, щодо матері свідка.

Свідок ОСОБА_20 , яка є дочкою позивача, пояснила, що відповідачі принижують та ображають мати, що має місце протягом тривалого часу, крім цього, вони фізично не допускають ОСОБА_1 до приміщення будинку, так як змінили замки у вхідних дверях. Свідок підтвердила, що траплялись випадки виклику поліції задля забезпечення проникнення позивача до власного будинку, оскільки її не впускали відповідачі. Також, свідок підтвердила, що у будинку по АДРЕСА_1 , знаходяться усі речі матері, якими вона не має можливості користуватись, оскільки була змушена проживати у будинку бабусі, який їй на праві власності не належить.

Аналогічні пояснення в суді дала свідок ОСОБА_21 , яка також є дочкою позивача. Свідок додала, що будинок, в якому на даний час вимушена проживати мати, не є належним чином обладнаний для проживання, однак, вона не має іншого житла, через те, що перешкоди з боку відповідачів у користуванні ОСОБА_1 будинком АДРЕСА_1 мають місце і на даний час.

Свідок ОСОБА_22 , який є чоловіком дочки позивача, підтвердив, що у 2021 році особисто був присутній під час того, як дочка ОСОБА_1 ОСОБА_14 із своїм чоловіком не впускали позивача до належного їй будинку. Аналогічна ситуація сталась у 2020 році, свідком чого була безпосередньо його дружина - ОСОБА_20 .

Оскільки позивачем доведено в ході судового провадження факт її права власності відносно спіного будинковолодіння, а також факт певних перешкод, які чиняться відповідачами позивачу з приводу реалізації її прав власника - позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, атому підлягають до задоволення в повному обсязі,.

На підставі наведеного, ст.ст.15, 16, 319, 386, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (жительки АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_5 (жительки АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 (жителя АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 ) про усунення перешкод в користуванні майном задоволити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_23 належною їй часткою будинковолодіння, розташованого у АДРЕСА_1 (житловими і нежитловими приміщеннями будинку, а також господарськими приміщеннями, належними до цього будинковолодіння : приміщенням літньої кухні, погрібом, хлівом), зобов`язавши ОСОБА_24 , ОСОБА_6 не чинити перешкоди у користуванні цим майном.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: