Справа № 361/8882/21
Провадження № 2/361/1505/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварської міської ради Броварського району Київської області про встановлення факту проживання на час відкриття спадщини та визнання права власності на кімнату в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до Броварської міської ради Броварського району Київської області про встановлення факту проживання на час відкриття спадщини та визнання права власності на кімнату в порядку спадкування за законом, в якому просить суд встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у будинку АДРЕСА_1 .; Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на кімнату у гуртожитку АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01 червня 2019 року. За життя, мати придбала кімнату у гуртожитку АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі- продажу кімнати у гуртожитку від 09 квітня 2014 року.

26 червня 2015 року мати склала заповіт, посвідчений секретарем Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, відповідно якого заповіла, зазначену кімнату старшому брату заявника, ОСОБА_2 . Останні 10 років і на день смерті, мати проживала з ОСОБА_2 та заявником в б. АДРЕСА_1 , проте, на відміну від заявника з братом, не була у ньому зареєстрована.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22 вересня 2020 року.

05 лютого 2021 року заявник звернувся до Броварської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав на кімнату у гуртожитку АДРЕСА_2 , після смерті його брата. ОСОБА_2 , свої спадкових прав на вказане майно після смерті матері не оформив.

Отже, рідний брат заявника ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав з нею на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від її прийняття протягом шестимісячного строку.

Заявник також є таким, що прийняв спадщину після смерті свого рідного брата ОСОБА_2 , оскільки постійно проживав з ним на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від її прийняття. Оскільки, заявник є єдиним спадкоємцем за законом після смерті брата, ОСОБА_2 , який у свій час не оформив своїх спадкових прав після смерті матері, та не має можливості у позасудовому порядку оформити свої спадкові права після смерті брата, він змушений був звернутися до суду.

Позивач у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі виходячи з підстав викладених у змісті позовної заяви, просив прийняти рішення, яким їх задовольнити

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав відзив на позовну заяву з проханням розглянути справу без його участі та просив винести рішення згідного норм чинного законодавства.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 2 статті 1223 ЦК України регламентовано, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01 червня 2019 року.

За життя, ОСОБА_4 придбала кімнату у гуртожитку АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі - продажу кімнати у гуртожитку від 09 квітня 2014 року, посвідченого Приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Дядюк Г.Д., зареєстрований в реєстрі за № 475.

Крім того, право приватної власності на кімнату у гуртожитку АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_4 , що підтверджується копією витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

26 червня 2015 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, відповідно якого заповіла, зазначену кімнату старшому брату заявника, ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22 вересня 2020 року.

05 лютого 2021 року заявник звернувся до Броварської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав на кімнату у гуртожитку АДРЕСА_2 , після смерті його брата. ОСОБА_2 , свої спадкових прав на вказане майно після смерті матері не оформив.

За заявою ОСОБА_1 було заведено спадкову справу № 683/2020, разом із тим, позивачу листом нотаріуса щодо оформлення спадщини№ 368/02-14 від 10.02.2021 року, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на кімнату у гуртожитку АДРЕСА_2 , оскільки позивачем не було надано доказів прийняття спадщини ОСОБА_2 , після смерті ОСОБА_4 , а також у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

З копії матеріалів спадкової справи № 683/2020, щодо майна померлої ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 , як особа яка проживала разом з померлою однією сім`єю, звернувся до Броварської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що складалася з кімнати у гуртожитку АДРЕСА_2 .

У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до акту від 21.07.2020 року, складеного депутатом Гоголівської сільської ради Бреус Н.М., про те що, ОСОБА_2 проживав однією сім`єю з своєю матір`ю ОСОБА_4 , по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до акту від 01.09.2021 року, складеного депутатом Димерської селищної ради Бреус Н.М., про те що, позивач проживав однією сім`єю з померлим братом ОСОБА_2 , по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим встановлено, що вони мали спільний бюджет, оплачували комунальні послуги, разом вели спільне господарство, розподіляли інші побутові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, позивач просив суд встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у будинку АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на кімнату у гуртожитку АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З огляду на зазначене, в судовому засіданні достовірно встановлено факт що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у будинку АДРЕСА_1 , а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.18. п. 4 Глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Разом з тим, відповідно до п. п. 4.1, 4.2 п. 4 Глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва.

Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Броварської міської ради Броварського району Київської області про встановлення факту проживання на час відкриття спадщини та визнання права власності на кімнату в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню, оскільки позивач як спадкоємець четвертої черги має достатні правові підстави на визнання за нею права власності на кімнати у гуртожитку АДРЕСА_2 ,

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування, ст.ст. 7-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на кімнату у гуртожитку АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський