Справа № 462/3300/22
УХВАЛА

03 серпня 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання змінити договір найму житлового приміщення,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Валько А. М., звернувся у Залізничний районний суд м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання змінити договір найму житлового приміщення, у якій просить розділити особові рахунки: ЛКП «Водоканал» особовий рахунок на послуги водопостачання та водовідведення № НОМЕР_1 , особовий рахунок на постачання гарячого водопостачання ЛКП «Залізничтеплоенерго» № НОМЕР_2 , особовий рахунок на постачання електричної енергії ПАТ «Львівобленерго» № НОМЕР_3 , особовий рахунок на постачання природного газу ПАТ «Львівгаз» № квартири АДРЕСА_1 на три особових рахунки: ЛКП «Водоканал» особовий рахунок на послуги водопостачання та водовідведення № НОМЕР_1 , особовий рахунок на постачання гарячого водопостачання ЛКП «Залізничтеплоенерго» № НОМЕР_2 , особовий рахунок на постачання електричної енергії ПАТ «Львівобленерго» № НОМЕР_3 , особовий рахунок на постачання природного газу ПАТ «Львівгаз» № між позивачем та відповідачами у справі по 1/3 за кожним співвласником квартири АДРЕСА_1 .

Разом з тим, вивчення позовної заяви дає підстави для висновку, що така подана з порушенням вимог ст. 175, 177 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України реалізовано за допомогою комп`ютерної програми документообігу загальних судів «Д-3». Дані щодо підтвердження сплати (повернення) судового збору надходять у автоматичному режимі до «Д-3», при цьому виконується автоматичне поєднання записів про сплату (повернення) судового збору, які зазначаються в картці справи, з записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з Державної казначейської служби України.

Так, до позовної заяви додано дублікат квитанції АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 (код № 9258-1499-5191-2273) від 25.01.2022 року про сплату судового збору у сумі 992 грн. 40 коп.

Однак, станом на 03.08.2022 року відсутнє підтвердження про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, а саме: у комп`ютерній програмі документообігу загальних судів «Д-3» відсутній показник (Виписка про зарахування судового збору) автоматичного поєднання платіжного доручення з Державною Казначейською службою.

При перевірці судом надходження сплаченої суми до бюджету, виявилося, що вказана квитанція № 0.0..1 (код № 9258-1499-5191-2273) від 25.01.2022 рокуна суму 992 грн. 40 коп. поєднана з матеріалами цивільної справи № 462/419/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання змінити договір найму житлового приміщення (поданої 26.01.2022 року), що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.07.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання змінити договір найму житлового приміщення повернуто позивачу. Зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у Львівській області повернути ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , сплачений ним судовий збір за подання до суду позовної заяви у сумі 992,40 гривень, що підтверджено квитанцією №0.0..1 від 25.01.2022 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду при залишенні заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Згідно ч. 9 ст. 185 ЦПК України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

Також, суд зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Проте, визначений позивачем зміст позовних вимог не відповідає вимогам п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в порушення вимог п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачу, якщо він вважає, що його права, свободи чи законні інтереси порушено (невизнано чи оспорювано) двома відповідачами і у зв`язку з цим у нього виник цивільний спір із цими відповідачами, належить сформулювати зміст позовних вимог щодо кожного із відповідачів.

Окрім наведеного слід звернути увагу позивача на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналіз положень ст. 13, 42, 48, 50, 51 ЦПК України дає підстави для висновку, відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача, та що відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього, визначення відповідача (відповідачів) у справі є виключним правом позивача, який самостійно визначає, до якої особи заявляє позовні вимоги.

Разом з тим, із викладеного у позовній заяві в цілому є незрозумілим, які саме права, свободи чи інтереси позивача порушені, невизнані чи оспорювані вказаними у позовній заяві відповідачами, у прохальній частині позовної заяви відсутні позовні вимоги до відповідачів.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог.

Такий правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року (справа № 523/9076/16-ц).

Таким чином, позивачу належить з`ясувати питання належності вказаних ним у позовній заяві відповідачів, із врахуванням зазначених наслідків заявлення позову до неналежного відповідача.

Якщо позивач вважає ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належними відповідачами у справі, то йому слід на виконання вимог п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначити у позовній заяві позовну вимогу чи позовні вимоги до цих відповідачів, а також викласти обставини, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги та зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, в іншому випадку виключити даних осіб з числа відповідачів.

За змістом ч. 1, 2, 4 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У порушення п. 5 ч. 3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивачем до позовної заяви не долучено усіх доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги або ж не зазначено причини, з яких такі докази не може бути подано з долученням доказів, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання такого доказу.

У порушення п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Всупереч вказаним положенням, у позовній заяві не зазначено чи звертався позивач до ЛКП «Водоканал», ЛКП «Залізничтеплоенерго», ПАТ «Львівобленерго» та ПАТ «Львівгаз» для розділення особових рахунків, чи отримав відповідь.

Також, звертаючись із позовною заявою до суду позивач подає заяву про зобов`язання змінити договір найму житлового приміщення, однак не долучає вказаного договору найму житлового приміщення.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надає строк для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху та запропонувати позивачу усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Керуючись ст. 177, 185, 259-261 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання змінити договір найму житлового приміщення - залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання змінити договір найму житлового приміщення вважати неподаною та повернути заявнику з усіма доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Н. М. Галайко