Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа №709/1424/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Щокань В.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивачів

адвоката Бакатуро Р.М.

представника відповідача

адвоката Чорного К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», третя особи: Іркліївська сільська рада, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ПАТ «Черкасиобленерго», третя особи: Іркліївська сільська рада, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про зобов`язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивують тим, що вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Власником вказаного вище домоволодіння та земельної ділянки за кадастровим номером: :01:000:1145 була ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_1 від 08.10.2021р. Спадкоємцем за заповітом від 30.08.2021р., який посвідчений старостою села Старий Коврай ОСОБА_4 , є позивач ОСОБА_2 .

Тобто, на даний час позивач ОСОБА_2 є власником вказаних вище земельної ділянки та домоволодіння, а позивач ОСОБА_1 постійно проживає разом із власником, а відтак неправомірні дії відповідача несуть загрозу життю і здоров`ю позивачів та загрозу у пошкодженні або знищенні майна позивача ОСОБА_2 .

Крім того, зазначено, що 26.05.2020р. Староковрайська сільська рада листом № 164 звернулась до ПАТ «Черкасиобленерго» з вимогою про демонтаж трансформаторної підстанції, яка розміщена без правоустановчих документів на землях комунальної власності сільської ради поряд із домоволодінням позивачів.

З листа Староковрайської сільської ради № 167 від 27.05.2020 р. вбачається, що сільська рада не є замовником встановленої трансформаторної підстанції, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , біля домоволодіння позивачів.

17.12.2020р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Іркліївської сільської ради Золотоніського району із заявою про вирішення питання щодо перенесення електростанції.

13.01.2021р. Іркліївська сільська рада, посилаючись на незаконність розміщення трансформаторної підстанції та на підставі поданої заяви позивача ОСОБА_1 , звернулась до Головного управління Держгеокадастру та передала для розгляду вказану вище заяву, про що повідомила останнього листом № 40 від 15.01.2021р.

25.02.2021р. листом № 31-23-0.42-193/90-21 Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області надано відповідь позивачу ОСОБА_1 , у якому зазначено: «За результатами перевірки встановлено самовільне зайняття земельної ділянки комунальної власності, цільове призначення землі запасу, площею 0,0100 га, яка розташована на північ від земельної ділянки з кадастровим номером: :01:000:1145 в адміністративних межах Іркліївської сільської територіальної громади. Вищевказану земельну ділянку використовує Чорнобаївська філія ПАТ «Черкасиобленерго» для розміщення трансформаторної підстанції».

Також із вказаного вище листа вбачається, що на директора Чорнобаївської філії ПАТ «Черкасиобленерго» складено матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП за самовільне зайняття земельної ділянки, розраховано розмір шкоди, видано припис про усунення виявлених порушень земельного законодавства.

У позовній заяві зазначено, що 05.05.2021р. позивач ОСОБА_1 отримав листа від відповідача, який, як вважають позивачі, фактично визнав незаконність розміщення ТП-142 КЛ-10 кВ, КЛ-04 та повідомив, що ним прийнято рішення про перенесення трансформаторної підстанції в інше місце, найближчим часом. Минуло більше ніж пів року, однак трансформаторна підстанція продовжує працювати, що порушує права позивачів, загрожує їхньому життю, здоров`ю та майну, так як розміщена без дозвільних документів.

Позивачі вважають, що при розміщенні спірної трансформаторної підстанції, відповідачем не дотримано норм спеціального законодавства, яке регулює питання розміщення об`єктів передачі електричної енергії, оскільки для будівництва було використано земельну ділянку, яка для цього не відведена, без будь-якого повідомлення, узгодження чи згоди власника, без виконання процедури узаконення права користування чужою ділянкою, без дотримання техніки безпеки.

Крім того, позивачі вказують, що відсутні дані про дотримання вимог санітарного законодавства при виконання відповідних робіт, зважаючи на наближеність небезпечного об`єкту до житлового будинку АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці для цього не відведеній.

Позивачі звертають увагу суду, що спірна трансформаторна підстанція знаходиться у безпосередній близькості до домоволодіння позивачів, від неї цілодобово виходить шум, який порушує нормальне життя, випромінення, яке ніким не досліджувалось, зазначені вище обставини їм дають підстави вважати про наявність загрози життю, здоров`ю та майну позивачів.

Таким чином, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, позивачі просять суд зобов`язати ПАТ «Черкасиобленерго» перенести трансформаторну підстанцію 142, шляхом демонтажу за рахунок відповідача, не конкретизуючи місце, куди таке перенесення має здійснюватися; судові витрати просять покласти на відповідача.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04.01.2022р. справу передано до Придніпровського районного суду м. Черкаси за підсудністю.

Не вдаючись до оцінки прийнятого Чорнобаївським районним судом Черкаської області рішення про передачу справи за підсудністю до іншого суду, - на думку суду, справа підлягала вирішенню саме Чорнобаївським районним судом Черкаської області з огляду на норми ст. 30 ЦПК України щодо виключної підсудності, враховуючи, що спір стосується нерухомого майна, яке знаходиться на території Чорнобаївського району Черкаської області, та враховуючи, що спори про підсудність не допускаються, - тому ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2022р. справу прийнято і призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.07.2022р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідачем подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зазначено, що КТП № 142 по вул. Давиденка в с. Старий Коврай, Золотоніського району була встановлена в 2020р. на підставі договору про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу № 999-03/18-19 від 26.09.2019р., який укладений між ПАТ «Черкасиобленерго» та ОСОБА_5 (сусід позивачів), згідно проекту 36370.19-ЕП на встановлення КТП № 142 та відповідно до вимог Кодексу системи розподілу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. № 310.

Згадана проектна документація була погоджена Староковрайською сільською радою, Чорнобаївською філією ПАТ «Черкасиобленерго» та Чорнобаївською дільницею ПАТ «Черкасигаз».

На виконання умов договору виконавцем послуг, тобто відповідачем в особі Чорнобаївської філії відокремленого структурного підрозділу «Золотоніські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиолбленерго», було повністю забезпечене приєднання електроустановок об`єкта замовника ОСОБА_5 (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електрозабезпечення об`єкта замовника від точки забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього електрозабезпечення і проектної документації та здійснено підключення електроустановок замовника до електричних мереж системи розподілу на умовах вище вказаного договору та згідно вимог Кодексу системи розподілу.

Також, як зазначено у відзиві, відповідачем вирішувалося питання про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки ПАТ «Черкасиобленерго» з цільовим призначенням земельна ділянка для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд, об`єктів передачі електричної та теплової енергії (КВЦПЗ-1402), де буде розміщена КТП № 142.

19.11.2020р. за вих. № 956 та 23.11.2020р. за вих. № 966 було направлено клопотання до Староковрайської сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки під КТП № 142.

21.12.2020р. від старости с. Старий Коврай була отримана відповідь про те, що дане клопотання не розглядалося у зв`язку зі змінами адміністративно-територіального устрою, а саме створенням Іркліївської об`єднаної територіальної громади.

28.12.2020р. за вих. № 1113 клопотання про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки було направлено до Іркліївської сільської ради.

31.05.2021р. відповідачем отримано листа Іркліївської сільської ради № 459 від 13.05.2021р. про те, що рішенням сесії Іркліївської сільської ради від 14.04.2021р., не зважаючи на попереднє погодження проектної документації під будівництво КТП № 142 Староковрайською сільською радою, було відмовлено ПАТ «Черкасиобленерго» в наданні дозволу на розроблення проектної документації відведення земельної ділянки під КТП № 142.

Наголошуємо на тому, що перенесення КТП № 142 з технічних причин є вкрай складним та вимагає підрядного способу виконання даних робіт, що в даний час неможливо виконати у зв`язку з потребою значного часу, коштів на виготовлення та погодження документації, а також виконання робіт в умовах воєнного стану.

Крім цього, як зазначено, дані роботи на сьогоднішній день неможливо виконати оскільки, починаючи з 01.03.2022р. згідно наказу № 59 від 28.02.2022р. «Про організацію роботи по ПАТ «Черкасиобленерго» в період введення воєнного стану», працівники відповідача перебували на простої, виконувалися лише аварійні роботи. На даний час в зв`язку з відсутністю паливо-мастильних матеріалів відповідачем виконуються також лише аварійні роботи. Основне завдання відповідача - це забезпечення безперебійного та надійного електропостачання споживачів Черкаської області незалежно від будь-яких обставин.

Відповідач вважає, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є неналежними позивачами в даному спорі. Так, в позовній заяві вони вказують на те, що КТП № 142 розміщена без правоустановчих документів на землях комунальної власності Іркліївської сільської ради.

Наразі, як зазначено в позовній заяві, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів - Іркліївська сільська рада та Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, та в компетенцію яких входить прийняття рішення про правомірність чи неправомірність дій відповідача щодо встановлення КТП № 142, не зверталися до суду з даного питання. Сільський голова Староковрайської сільської ради погодив проектну документацію щодо встановлення КТП № 142, як стверджують позивачі без правоустановлюючих документів на земельну ділянку. На даний час с. Старий Коврай входить в склад Іркліївської об`єднаної територіальної громади. Проектна документація щодо встановлення КТП № 142 погоджена власником (на той час Староковрайською сільською радою), а тому твердження позивачів, що відповідачем було використано земельну ділянку без будь-якого повідомлення, узгодження чи згоди власника, не відповідає дійсності.

У частині посилання позивачів на ч.3 ст.1268 ЦК України про те, що позивач ОСОБА_2 є фактичним власником земельної ділянки та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, на думку відповідача, не відповідає вимогам ч. 1 статті 1297 ЦК України щодо обов`язку спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Правоустановлюючі документи на все нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , відносно якого здійснюється державна реєстрація та, які долучені позивачами до матеріалів справи, підтверджують факт відсутності права позивачів заявляти позовні вимоги щодо загрози небезпеки їх майну.

При цьому, відповідач вказує, що договір про користування електричною енергією для населення № 177-045 від 20.06.2003 за адресою проживання позивачів: АДРЕСА_1 також укладено на ім`я померлої ОСОБА_3 .

Крім того, відповідач вважає, що позивачі не надали жодних доказів, якими ж саме неправомірними діями відповідача порушено їхнє право власності на майно, які неправомірні дії відповідача несуть загрозу життю, здоров`ю позивачів, в чому вони проявилися та, якими доказами підтверджуються.

У відзиві зазначено, що всі позовні вимоги позивачів грунтуються лише на їх припущеннях та є абсурдними. Зі змісту позовної заяви вбачається лише одне твердження позивачів, на чому вони постійно акцентують увагу суду, що КТП № 142 встановлена на земельній ділянці комунальної власності, за цільовим призначенням землі запасу. Тобто на земельній ділянці, до якої вони не мають ніякого відношення.

Згідно Правил улаштування електроустановок (ПУЕ), Правил технічної експлуатації електроустановок споживача (ПТЕЕС) комплектна трансформаторна підстанція (КТП) призначена для прийому, перетворення і розподілу електричної енергії трифазного змінного струму частотою 50 Гц в системах з глухозаземленою нейтраллю трансформатора на стороні нижчої напруги в сільських електричних мережах. КТП випускаються на напругу 6 і 10кВ, потужністю від 25 кВА.

Комплектні трансформаторні підстанції виготовляються в загальнопромисловому виконанні і комплектуються масляними або сухими силовими трансформаторами потужністю 25, 40, 63, 100, 160, 250, 400, 630 кВА на напругу 10 (6) / 0,4 кВ трифазного змінного струму частотою 50 Гц і є пересувні однотрансформаторні підстанції зовнішньої установки, кіоскові, тупикового типу з кабельним або повітряним вводом.

Основне призначення КТП експлуатація в умовах кар`єра, що пов`язано з частими пересуваннями на різні горизонти з похилом, т.ч. в специфічних, важких умовах експлуатації. З цією метою корпус підстанції виготовляється посиленим, що забезпечує жорсткість конструкції, яка має підвищену стійкість до ударних і вібраційних навантажень. Підстанції КТП виготовляються в загальнопромисловому виконанні і комплектуються як масляними трансформаторами ТМ, ТМЗ, ТМГ, так і сухими трансформаторами ТСЗ. Силовий трансформатор має пристрій, що забезпечує регулювання коефіцієнта трансформації в межах ± 5%. В КТП електричний захист виконаний автоматичними вимикачами ВА струмообмежуючими з електромагнітними розчепителями, напівпровідниковими розчепителями, нульовими розчепителями напруги. Також застосований рудничний уніфікований апарат захисту від струмів витоку АЗУР 1, 2, 3, АЗАК або УАКІ, для захисту людей від ураження електричним струмом та іншими небезпечними наслідками витоків струму на землю.

Відповідач вказує, що в частині вимог безпеки КТП відповідають ДСТУ 22789-94, а також ПУЕ, ПТЕЕС, ДСТУ 3335-96 і вимогам пожежної безпеки. КТП № 142 встановлено з дотриманням всіх санітарних норм в частині правил планування і вона не несе загрози життю чи здоров`ю, а тим паче майну позивачів. КТП № 142 встановлена з дотриманням всіх вимог Правил охорони електричних мереж, охоронна зона створена і загрози для життя, здоров`я та майна позивачів не має. Встановлена КТП № 142 ніяким чином не перешкоджає позивачам користуватися їхнім майном і не несе за собою ніякого втручання в їх приватне чи сімейне життя.

Таким чином, відповідач вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є неналежними позивачами, не навели жодних обставин та правових підстав обгрунтування позову, не надали жодних доказів у підтвердження предмета спору, всі їхні вимоги щодо загрози їхньому життю, здоров`ю, майну від КТП № 142 базуються лише на припущеннях. Отже, просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачами через представника подано відповідь на відзив, за якою просять задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч.4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву, тобто відповідь на відзив, подано без додержання вимог частини першої та другої цієї статті, повернув її позивачам без розгляду.

Відповідачем подано заперечення на відповідь, за якими просить залишити відповідь на відзив без розгляду та повністю відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомила.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Бакатуро Р.М. просили задовольнити позовні вимоги, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог та доводи і обгрунтування, які викладені у позовній заяві. Зазначили, що станом на час звернення до суду із позовом ОСОБА_2 не отримала свідоцтво про право на спадкування після смерті власника нерухомого майна ОСОБА_6 своєї матері. Крім того, додали, що підстанція є самочинною, підлягає до знесення; сільрада та управління Держгеокадастру нічого не роблять щодо знесення підстанції. Вказали, що позивачі зареєстровані та проживають у будинковолодінні, а тому є належними позивачами. Земельну ділянку та будинок ОСОБА_2 успадкувала лише 26.08.2022р. Вважають, що позивачами обрано вірний спосіб захисту порушених їхніх прав та інтересів. У позивачів не було отримано відповідачем дозвіл на спорудження підстанції біля їхнього домоволодіння та земельної ділянки; підстанція встановлена виключно в інтересах сусіда, з яким укладений договір; два роки вони страждають від шуму, що впливає на їхній стан здоров`я; судові витрати судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивачів, а що стосується витрат на правничу допомогу адвоката, то зазначили, що докази будуть надані відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Черкасиобленерго» адвокат Чорний К.О. просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи відзиву та заперечень. Додав, що будь-яка підстанція встановлюється не лише для конкретного споживача, а й задля розвантаження напруги електромереж. Підстанція розміщена на підставі техдокументації на землях сільради, до якої позивачі не мають відношення, а тому не є належними позивачами. Вказав, що органи місцевого самоврядування та управління Держгеокадастру не зверталися до суду із позовами щодо неправомірності дій, рішень ПАТ «Черкасиобленерго». На час звернення до суду з цим позовом позивач ОСОБА_2 не оформила та не зареєструвала за собою право власності на нерухоме майно, а тому не могла звертатися до суду з цим позовом. Підстанція не несе загрози життю і здоров`ю позивачів і її встановлення відповідає нормам законодавства. Для встановлення підстанції не потрібні рішення органів місцевого самоврядування на визначення земельної ділянки, на якій буде встановлюватися така підстанція. Також не передбачено отримання згоди, в даному випадку позивачів, на встановлення підстанції, яка працює вже два роки. Підстанція по затвердженим Правилам відповідає вимогам щодо охоплення зон не менше 10м до вікон житлових будівель. У зоні до вікон людина може знаходитись. Вважає, що позивачі не довели доказами порушення їхніх прав відповідачем.

В судове засідання третя особа Іркліївська сільська рада не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Надано заяву про розгляд справи без участі представника; при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

В судове засідання не з`явилась третя особа Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Надані письмові пояснення, за яким вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши пояснення учасників справи та їхніх представників, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать довідка секретаря сільради від 18.08.2020р. та дані їхніх паспортів - 28.02.2000р. та 29.09.1997р. відповідно.

Станом на час звернення до суду з даним позовом (30.12.2021р.) домоволодіння та земельна ділянка за вказаною адресою належали на праві власності ОСОБА_7 , відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.11.2019р., Державного акту про право власності на земельну ділянку. За даними свідоцтва про смерть №406604 від 08.10.2021р. ОСОБА_7 померла в с. Старий Коврай ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, на час звернення до суду з цим позовом право власності на нерухоме майно в порядку спадкування не було зареєстровано за позивачами.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених державним нотаріусом Чорнобаївської державної нотаріальної контори 26.08.2022р. ОСОБА_2 отримала у спадщину після смерті ОСОБА_7 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку за вказаною адресою. Дані обставини підтверджуються також витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.08.2022р.

Крім того, 02.09.2022р. між ТОВ «Черкасиенергозбут» та ОСОБА_2 укладено договір про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг.

КТП АДРЕСА_2 була встановлена в 2020р. на підставі договору про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу № 999-03/18-19 від 26.09.2019р., який укладений між ПАТ «Черкасиобленерго» та ОСОБА_5 (сусід позивачів), згідно проекту 36370.19-ЕП на встановлення КТП № 142 та відповідно до вимог Кодексу системи розподілу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. № 310.

Згадана проектна документація була погоджена Староковрайською сільською радою, Чорнобаївською філією ПАТ «Черкасиобленерго» та Чорнобаївською дільницею ПАТ «Черкасигаз».

На виконання умов договору виконавцем послуг, відповідачем в особі Чорнобаївської філії відокремленого структурного підрозділу «Золотоніські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиолбленерго», було забезпечене приєднання електроустановок об`єкта замовника ОСОБА_5 (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електрозабезпечення об`єкта замовника від точки забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього електрозабезпечення і проектної документації та здійснено підключення електроустановок замовника до електричних мереж системи розподілу на умовах вище вказаного договору та згідно вимог Кодексу системи розподілу.

Відповідачем вирішувалося питання про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки ПАТ «Черкасиобленерго» з цільовим призначенням земельна ділянка для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд, об`єктів передачі електричної та теплової енергії (КВЦПЗ-1402), де буде розміщена КТП №142.

19.11.2020р. за вих. № 956 та 23.11.2020р. за вих. № 966 відповідачем направлено клопотання до Староковрайської сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки під КТП № 142.

21.12.2020р. від старости с. Старий Коврай відповідачем отримана відповідь про те, що дане клопотання не розглядалося в зв`язку зі змінами адміністративно-територіального устрою, а саме створенням Іркліївської об`єднаної територіальної громади.

28.12.2020р. за вих. № 1113 клопотання про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки було направлено до Іркліївської сільської ради.

31.05.2021р. відповідачем отримано листа Іркліївської сільської ради № 459 від 13.05.2021р. про те, що рішенням сесії Іркліївської сільської ради від 14.04.2021р., не зважаючи на попереднє погодження проектної документації під будівництво КТП № 142 Староковрайською сільською радою, було відмовлено ПАТ «Черкасиобленерго» у наданні дозволу на розроблення проектної документації відведення земельної ділянки під КТП № 142.

Під час розгляду справи судом встановлено і з цим погодилися сторони по справі, що КТП №142 не розміщена на земельній ділянці, яка належала ОСОБА_7 на час її спорудження, а розміщена вона на земельній ділянці комунальної власності сільської ради, за цільовим призначенням землі запасу. На даний час с. Старий Коврай входить до складу Іркліївської об`єднаної територіальної громади.

Крім того, судом встановлено, що 26.05.2020р. Староковрайська сільська рада листом №164 звернулась до ПАТ «Черкасиобленерго» з вимогою про демонтаж трансформаторної підстанції, яка розміщена без правоустановчих документів на земельну ділянку.

З листа Староковрайської сільської ради № 167 від 27.05.2020 р. на адресу ОСОБА_1 вбачається, що сільська рада не є замовником встановленої трансформаторної підстанції, яка знаходиться по вул. Давиденка.

17.12.2020р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Іркліївської сільської ради Золотоніського району із заявою про вирішення питання щодо перенесення електростанції.

13.01.2021р. Іркліївська сільська рада у зв`язку із поданою заявою ОСОБА_1 , звернулась до Головного управління Держгеокадастру та передала її для розгляду, про що повідомила заявника листом № 40 від 15.01.2021р.

25.02.2021р. листом № 31-23-0.42-193/90-21 Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області надано відповідь позивачу ОСОБА_1 , у якому зазначено: «За результатами перевірки встановлено самовільне зайняття земельної ділянки комунальної власності, цільове призначення землі запасу, площею 0,0100 га, яка розташована на північ від земельної ділянки з кадастровим номером: :01:000:1145 в адміністративних межах Іркліївської сільської територіальної громади Золотоніського району. Вищевказану земельну ділянку використовує Чорнобаївська філія ПАТ «Черкасиобленерго» для розміщення трансформаторної підстанції».

Також із вказаного вище листа вбачається, що на директора Чорнобаївської філії ПАТ «Черкасиобленерго» складено матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та видано припис про усунення виявлених порушень земельного законодавства.

05.05.2021р. позивач ОСОБА_1 отримав листа від відповідача, що датований 05.05.2021р., за яким повідомлено, що підприємством було проведено технічну перевірку встановлення трансформаторної підстанції і прийнято рішення про перенесення трансформаторної підстанції №142 в інше місце.

Відповідно до листа від 31.05.2022р. №02-1202 Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» на підставі звернення ОСОБА_1 фахівцями установи 30.05.2022р. були проведені інструментальні виміри параметрів шуму за адресою: АДРЕСА_2 на території, прилеглій до житлової забудови та в будинку і за результатами досліджень еквівалентний рівень шуму в денний час доби відповідає нормативам «Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови», затверджених наказом МОЗ України від 22.02.2019р. №463 і перевищує встановлений норматив для нічного часу доби.

При цьому, слід зазначити, що у вказаному листі відсутня інформація про те, що шуми виходять від роботи трансформаторної підстанції №142.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст. 12 ЦК).

Як передбачено ст. 13 ЦК, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Так, визнання суб`єктивного права застосовується тоді, коли наявність в особи визначеного суб`єктивного права піддається сумніву або оспорюється, заперечується, або є реальна загроза таких дій; припинення дії, яка порушує право - застосовується в разі потреби припинити порушення права особи в майбутньому, тобто усунути перешкоди для здійснення права, створювані порушником, а також якщо порушення саме по собі не позбавляє особу суб`єктивного права, але заважає їй нормально його реалізувати; відновлення становища, яке існувало до порушення - застосовується в тих випадках, коли порушене право в результаті правопорушення не припиняє свого існування і може бути реально відновлене шляхом усунення наслідків правопорушення; зміна або припинення правовідношення - застосовуються в тих випадках, коли правовідношення внаслідок вимог закону змінилося або припинилося, коли одна зі сторін систематично не виконує свої обов`язки, а також як санкція за недозволену поведінку; відшкодування збитків та інші способи залагодження матеріальної шкоди - застосовуються як у договірних, так і в позадоговірних відносинах при невиконанні (неналежному виконанні) зобов`язань або заподіянні шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди - застосовується при необхідності відшкодування (грішми, іншим майном або іншим способом) за фізичний біль і страждання, моральні страждання, приниження честі, гідності, ділової репутації внаслідок порушення прав особи тощо.

Перелік способів захисту, визначених у ст. 16 ЦК, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Особа, право якої порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Іноді спосіб захисту порушеного права та інтересу прямо визначений спеціальним законом, який регулює певне цивільне правовідношення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямована на захист особи від будь-якого посягання держави на право особи мирно володіти своїм майном тобто захисту права приватної власності. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції зазначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У розумінні Європейського суду з прав людини термін «майно» має автономне тлумачення. У науковометодичному посібнику «Застосування практики Європейського суду з прав людини при здійсненні правосуддя», який було підготовлено ОБСЄ, зазначено, що до поняття «майно» ЄСПЛ відносить, зокрема: усе «власне» майно особи, що може входити до складу спадщини, і яке можна заповісти («Маркс проти Бельгії» (the Marckx case), рішення від 27 квітня 1979 р., п. 64), тобто наявне майно (existing possessions); нерухомість, зокрема, маєтки («Колишній Король Греції та інші проти Греції» (The Former King Of Greece and Others v. Greece), заява № 25701/94, рішення від 23 листопада 2000 р.), земельна ділянка та будинок, будинки («Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v.Sweden), рішення від 23 вересня 1982 р., заяви №№ 7151/75; 7152/75, серія А, № 52) та інша нерухомість.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Стаття 50 Конституції передбачає, що кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Кожному гарантується право вільного доступу до інформації про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її поширення. Така інформація ніким не може бути засекречена.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», екологічні права громадян забезпечуються: а) проведенням широкомасштабних державних заходів щодо підтримання, відновлення і поліпшення стану навколишнього природного середовища; б) обов`язком центральних органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій здійснювати технічні та інші заходи для запобігання шкідливому впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, виконувати екологічні вимоги при плануванні, розміщенні продуктивних сил, будівництві та експлуатації об`єктів економіки; в) участю громадських організацій та громадян у діяльності щодо охорони навколишнього природного середовища; г) здійсненням державного та громадського контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища; д) компенсацією в установленому порядку шкоди, заподіяної здоров`ю і майну громадян внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища; е) невідворотністю відповідальності за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища; є) створенням та функціонуванням мережі загальнодержавної екологічної автоматизованої інформаційно-аналітичної системи забезпечення доступу до екологічної інформації. Діяльність, що перешкоджає здійсненню права громадян на безпечне навколишнє природне середовище та інших їх екологічних прав, підлягає припиненню в порядку, встановленому цим Законом та іншим законодавством України.

Порушені права громадян у галузі охорони навколишнього природного середовища мають бути поновлені, а їх захист здійснюється в судовому порядку відповідно до законодавства України (ч.3 ст. 11 цього Закону).

Відповідно до Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» органи державної виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні своєї діяльності зобов`язані вживати необхідні заходи щодо запобігання та недопущення перевищення встановлених рівнів акустичного впливу на навколишнє природне середовище і здоров`я людини. Використання джерел, що генерують цей фізичний фактор у виробництві, побуті та з іншою метою, допускається за умови дотримання санітарних норм, які передбачені Державними санітарними правилами планування і забудови населених пунктів від 19 червня 1996 року.

Ці Правила розрізняють джерела зовнішнього техногенного та біогенного акустичного забруднення. Джерелами техногенного акустичного забруднення в населених пунктах є всі види транспорту, промислові підприємства, комунальні об`єкти (котельні, трансформатори, компресорні станції тощо).

Відповідно до Закону України «Про охорону атмосферного повітря» в галузі охорони атмосферного повітря встановлюються нормативи гранично допустимого впливу фізичних факторів стаціонарних та пересувних джерел. Нормативи гранично допустимих рівнів впливу на атмосферне повітря встановлюються для кожного стаціонарного джерела та для кожного типу пересувних джерел з врахуванням сучасних технічних рішень щодо зниження рівнів впливу фізичних факторів, в тому числі шуму.

Рівні впливу цього фактору на стан атмосферного повітря, вимоги до їх скорочення встановлюються відповідним дозволом на підставі затверджених відповідно до санітарних норм нормативів.

Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів встановлюють вимоги щодо розміщення певних об`єктів.

У випадку розміщення окремо розташованих розподільних пунктів і трансформаторних підстанцій напругою 620 кВ, при кількості трансформаторів не більше 2, потужністю кожного до 1000 кВт при виконанні заходів по захисту від шуму відстань від них до вікон житлових і громадських будівель слід приймати не менше 10 м. При більшій потужності розриви встановлюють розрахунковим шляхом з урахуванням акустичних характеристик трансформаторів і шумозахисних заходів.

Крім того, згідно з п. 2 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 № 209, які запроваджені з метою забезпечення збереження електричних мереж, створення належних умов їх експлуатації та запобігання нещасним випадкам від впливу електричного струму і використовуються у разі проектування, будівництва та експлуатації електричних мереж, а також під час виконання робіт або провадження іншої діяльності поблизу електричних мереж, для створення нормальних умов експлуатації електричних мереж, забезпечення їх збереження та дотримання вимог техніки безпеки здійснюються такі заходи: відводяться земельні ділянки, встановлюються охоронні зони, визначаються мінімально допустимі відстані і т.д. У межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами.

Підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об`єкти електричних мереж, зобов`язані вживати належних заходів до збереження зазначених об`єктів.

Згідно із п.5 Правил охорони електричних мереж охоронні зони електричних мереж встановлюються за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв - на відстані 3 метрів від огорожі або споруди.

Відповідно до Правил улаштування електроустановок (ПУЕ), Правил технічної експлуатації електроустановок споживача (ПТЕЕС) комплектна трансформаторна підстанція (КТП) призначена для прийому, перетворення і розподілу електричної енергії трифазного змінного струму частотою 50 Гц в системах з глухозаземленою нейтраллю трансформатора на стороні нижчої напруги в сільських електричних мережах. КТП випускаються на напругу 6 і 10 кВ, потужністю від 25 кВА.

Комплектні трансформаторні підстанції виготовляються в загальнопромисловому виконанні і комплектуються масляними або сухими силовими трансформаторами потужністю 25, 40, 63, 100, 160, 250, 400, 630 кВА на напругу 10 (6) / 0,4 кВ трифазного змінного струму частотою 50 Гц і є пересувні однотрансформаторні підстанції зовнішньої установки, кіоскові, тупикового типу з кабельним або повітряним вводом.

Основне призначення КТП експлуатація в умовах кар`єра, що пов`язано з частими пересуваннями на різні горизонти з похилом, т.ч. в специфічних, важких умовах експлуатації. З цією метою корпус підстанції виготовляється посиленим, що забезпечує жорсткість конструкції, яка має підвищену стійкість до ударних і вібраційних навантажень. Підстанції КТП виготовляються в загальнопромисловому виконанні і комплектуються як масляними трансформаторами ТМ, ТМЗ, ТМГ, так і сухими трансформаторами ТСЗ. Силовий трансформатор має пристрій, що забезпечує регулювання коефіцієнта трансформації в межах ± 5%. В КТП електричний захист виконаний автоматичними вимикачами ВА струмообмежуючими з електромагнітними розчепителями, напівпровідниковими розчепителями, нульовими розчепителями напруги. Також застосований рудничний уніфікований апарат захисту від струмів витоку АЗУР 1, 2, 3, АЗАК або УАКІ, для захисту людей від ураження електричним струмом та іншими небезпечними наслідками витоків струму на землю.

В частині вимог безпеки КТП відповідають ДСТУ 22789-94, а також ПУЕ, ПТЕЕС, ДСТУ 3335-96 і вимогам пожежної безпеки.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Гримковська проти України» від 21 липня 2011р. суд зазначив, що якщо справа стосується екологічної небезпеки, небезпідставна скарга за статтею 8 Конвенції може виникнути лише тоді, коли відповідна загроза сягає такого рівня, що призводить до значного погіршення здатності заявника користуватись своїм житлом, мати приватне та сімейне життя. Тобто висновок про порушення статті 8 залежить від конкретних обставин, а поняття «рівнень, що призводить до значного погіршення» є оціночним і може визначатися ступенем шкідливого впливу та спричиненими наслідками.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Дубецька та інші проти України» від 10 лютого 2011р. суд виділив 3 критерії, за якими слід вирішувати, чи дійсно мало місце порушення прав людини в контексті статті 8 Конвенції. Так, суд повинен з`ясувати: по-перше, чи була ситуація результатом раптового та несподіваного повороту подій або, навпаки, існувала давно і була добре відома державним органам влади; по-друге, чи була держава, або чи мала вона бути обізнаною, що небезпека або шкідливий вплив зачіпали приватне життя заявника; і по-третє, якою мірою заявник сприяв створенню цієї ситуації для себе і був у змозі виправити її без надмірних витрат. Зроблено висновок, що не будь-коли порушення екологічних прав буде визнаватися порушенням статті 8 Конвенції, а лише в тому разі, якщо оскаржувана шкода є значною, тобто її усунення потребує багато коштів та зусиль або вона взагалі є невиправною.

У справі ЄСПЛ «Хаттон та інші проти Сполученого Королівства» від 08.03.2003р. надається аргументація невизнання стверджуваних заявником обставин порушенням права на приватне життя відповідно до Конвенції. Суд не задовольнив скаргу громадян Сполученого Королівства, обґрунтовуючи це тим, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Конвенції обмеження права на повагу до приватного життя допускаються, крім інших випадків, в інтересах економічного добробуту країни та для захисту прав і свобод інших осіб. Отже, Уряд діяв цілком легітимно, беручи у цій справі до уваги інтереси авіаоператорів, зацікавлених підприємств та економічні інтереси країни в цілому. Тобто, запровадження Урядом у 1993р. схеми регулювання нічних польотів у аеропорту Хітроу забезпечило досягнення справедливої рівноваги між інтересами окремих осіб та інтересами суспільства в цілому. Крім того, на переконання суду спричинена шкода не була невиправною, адже нічого не заважало заявникам змінити місце проживання.

Таким чином, за результатами розгляду справи, суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що позивачі є неналежними позивачами, оскільки судом встановлено, що вони тривалий час на законних підставах проживають і користуються домоволодінням АДРЕСА_1 , в тому числі і земельною ділянкою. Крім того, позивач ОСОБА_2 є володільцем нерухомого майна за вказаною адресою, оскільки фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і в подальшому отримала свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування.

У позовній заяві позивачі вказують втручання у свої право на повагу до приватного життя і до свого житла, а тому, як на думку суду, мали право звернення до суду з відповідним позовом у порядку ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України. Крім того, враховуючи вище зазначені норми чинного законодавства, суд вважає, що ними вірно обрано спосіб захисту, враховуючи і норми ст. 16 ЦК України.

Між тим, за результатами встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд вважає, що ними не доведено належними, допустимими та переконливими доказами факту порушення відповідачем їхніх цивільних прав. Так, судом встановлено і це не заперечується й позивачами, що трансформаторна підстанція зведена не землях комунальної власності (сільської громади), а не на землі домоволодіння АДРЕСА_1 , які перебувають у власності та користуванні позивачів. Крім того, не встановлено, що громада через органи місцевого самоврядування не пред`являла претензій, в тому числі і не зверталася до суду із позовом до відповідача щодо порушення свого права чи інтересу. Також відповідачем доведено той факт, що трансформаторна підстанція споруджена на підставі технічної документації і, відповідно позивачами не було спростовано доводи відповідача про те, що трансформаторна підстанція не відповідає будівельним/технічним нормам та стандартам, про які зазначено вище.

Жодними доказами позивачами не підтверджено факту того, що трансформаторна підстанція розміщена без дотримання відстані до вікон житлової будівлі. Також не доведено, що відповідачем були порушені права позивачів на життя, права на повагу до сімейного життя та до свого житла. Не свідчать про наявність негативного екологічного впливу на них і дані листа від 31.05.2022р. №02-1202 Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» та відомості медичних карток.

Таким чином, позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки є безпідставними та не доведеними належними, допустимими та переконливими доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 05.01.2023р.

Головуючий: С. М. Позарецька