печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

позивача: не з`явився,

відповідача-1: не з`явився,

представника відповідача-2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач-1, ОСОБА_2 ), Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (далі - відповідач-2, ПрАТ «УАСК АСКА»), в якому просить стягнути з відповідача-2 на користь позивача суму страхової виплати у розмірі 7 152,40 грн. та витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 2 000,00 грн., стягнути з відповідача-1 на користь позивача суму компенсації збитку, що перевищує межі страхової виплати, необхідну для повного відновлення порушених прав у розмірі 1 788,10 грн., та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.10.2019 року у м. Києві по вул. Печерській узвіз, 18 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу Subaru Impreza, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача-1, під час якої, ОСОБА_2 , рухаючись заднім ходом, не переконалася в безпеці маневру та скоїла зіткнення з припаркованим автомобілем Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказує, що протокол про вчинення відповідачем-1 адміністративного правопорушення складено не було. Оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача-1 була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА» на підставі полісу обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ105578138 з лімітом страхового відшкодування 100 000,00 грн., позивач 04.10.2019 року звернувся до відповідача-2 із заявою про настання страхового випадку. На виконання п. 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «УАСК АСКА» направило оцінювача до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення вартості матеріальних збитків, завданих позивачу внаслідок ДТП, що мала місце 03.10.2019 року. Зазначає, що зі слів оцінювача сума заподіяної шкоди, завдана власнику Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_2 , невиправдано мала, при цьому, оцінювач відмовився надати позивачу акт. За таких обставин, позивач самостійно обрав експерта для визначення розміру збитків. Так, відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 695/11-19 від 25.11.2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_2 , становить 8 940,53 грн. 29.11.2019 року позивач звернувся до відповідача-2 із заявою про виплату страхового відшкодування, проте ПрАТ «УАСК АСКА» страхове відшкодування не було виплачено. За таких обставин, позивач вважає, що з урахуванням зносу автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_2 , з відповідача-2 підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 7 152,42 грн. (8 940,53 грн. - 20% = 7 152,42 грн.) та витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 2 000,00 грн. Проте, оскільки вказана сума повністю не покриває завдані позивачу збитки, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача-1, як особи, яка завдала йому шкоду, різницю між страховою виплатою та фактичною вартістю відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_2 , що становить 1 788,1 грн.

04.08.2020 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 07.08.2020 року та 16.11.2020 року повторно судом було зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

19.04.2022 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 09.09.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2021 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 08.02.2022 року.

21.10.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-2 проти позову заперечував, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими. Так, у страховика не виникло обов`язку відшкодувати спричинену, на думку позивача, шкоду, оскільки відсутні підстави для виникнення цивільно-правової відповідальності. Вказує, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Subaru Impreza, державний номер НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА» на підставі полісу обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/105578138, з лімітом страхового відшкодування за шкоду, спричинену майну - 100 000,00 грн. Проте вина водія забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля Subaru Impreza, державний номер НОМЕР_1 , не доведена у встановленому законом порядку, що виключає можливість визнати ДТП страховим випадком. Звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, яка сталася 03.10.2019 року. Крім того, представник відповідача просив розглядати справу за його відсутності.

08.02.2022 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на онлайн навчанні в Національній школі суддів України за місцем роботи та судове засідання призначено на 30.06.2022 року.

29.06.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2022 року, у зв`язку із задоволенням клопотання позивача, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України розгляд справи було відкладено до 03.11.2022 року.

В судове засідання 03.11.2022 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися, представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу за його відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що 03.10.2019 року у м. Києві по вул. Печерській узвіз, 18 сталася ДТП за участю транспортного засобу Subaru Impreza, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , під час якої, остання, рухаючись заднім ходом, не переконалася в безпеці маневру та скоїла зіткнення з припаркованим автомобілем Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Управління патрульної поліції в м. Києві про дорожньо-транспорту пригоду № 826514 від 10.02.2021 року (а. с. 79 - 80).

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі - Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 4 Закону, суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі.

Згідно п. 17.1 ст. 17 Закону, страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Subaru Impreza, державний номер НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА» на підставі полісу обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/105578138, з лімітом страхового відшкодування за шкоду, спричинену майну - 100 000,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_2 , на момент вчинення ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Євроінс Україна» на підставі полісу обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6494358 від 29.02.2019 року (а. с. 37).

Як визначено у п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

04.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УАСК АСКА» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 32).

24.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві із заявою про порушення відповідачем-1, яка керувала автомобілем Subaru Impreza, державний номер НОМЕР_1 , 03.10.2019 року Правил дорожнього руху (а. с. 40).

Листом Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві від 04.11.2019 року за № К-12411/41/11/5/02-2019 позивача повідомлено про результати розгляду його звернення та встановлено відсутність порушень Правил дорожнього руху водієм автомобіля Subaru Impreza, державний номер НОМЕР_1 , що призвело до зіткнення з автомобілем Outlander, державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 (а. с. 41).

Для встановлення вартості матеріального збитку позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Клевер-Експерт» та відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 695/11-19 від 25.11.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_2 , становить 8 940,53 грн. (а. с. 7 - 31).

29.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УАСК АСКА» із заявою про страхове відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, яка заподіяна внаслідок ДТП, що мала місце 03.10.2019 року (а. с. 39).

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, який лише фіксує певні обставини, і не є рішенням, а тільки підставою для подальшого вирішення питання щодо притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності.

Факт складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення і направлення цього протоколу на розгляд до суду, ще не свідчить про вчинення саме відповідачем адміністративного правопорушення.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що постанова у справі про адміністративне правопорушення про визнання відповідача-1 винною у вчиненні ДТП, що мала місце 03.10.2019 року не виносилась.

Слід зазначити, що у випадку ухвалення постанови у справі про адміністративне правопорушення про визнання відповідача винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, вона була б преюдиційним судовим рішенням у цивільній справі про відшкодування ним шкоди і, відповідно, преюдиційним доказом.

Проте, у разі відсутності преюдиційного доказу вини особи у завданні шкоди, зазначена обставина підлягає встановленню у ході розгляду цивільної справи.

Не притягнення особи до адміністративної відповідальності з будь-яких причин за порушення Правил дорожнього руху не свідчить про відсутність підстав для її притягнення до цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

Винність особи у вчиненні ДТП та завданні шкоди у цивільній справі повинна бути доведена у загальному порядку.

Наведене узгоджується з висновками, викладеними у Постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі № 569/13962/17.

Отже, вина у діях відповідача-1 підлягає встановленню у порядку цивільного судочинства та підлягає доведенню у порядку, визначеному ЦПК України.

Не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення власника джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як визначено у абз. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Матеріали справи не містять доказів про складення протоколу щодо порушення відповідачем-1 Правил дорожнього руху в момент вчинення ДТП, винесення постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності або про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 ЦПК, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вини водія автомобіля Subaru Impreza, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 у ДТП, що мала місце 03.10.2019 року, протиправності дій відповідача-1 та наявності причинно-наслідкового зв`язку між завданою йому шкодою і протиправними діями відповідача-1.

За таких обставин суд вважає, позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то питання щодо розподілу судового збору судом не вирішується, а відповідачами належних доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 9, 17, 22, 29, 38, 39, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1166, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274-279, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 14.11.2022 року.

Суддя І.В. Григоренко