Справа № 587/1248/22
14 грудня 2022 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Губарь Ю.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за позовом
Степанівської селищної ради в особі ради опіки і піклування виконавчого комітету Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_4 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей,
Представник позивача звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що відповідач є матір*ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З січня 2021 року родина відповідача знаходиться на обслуговуванні відділення соціальної допомоги вдома КУ «Центр надання соціальних послуг» Степанівської селищної ради, де їм надавалася послуга соціального супроводу. Наказом директора КУ «Центр надання соціальних послуг» Степанівської селищної ради від 01.04.2022 року № 21 ОД «Про припинення надання послуг» було припинено надання послуг соціального супроводу сім*ї ОСОБА_5 у зв*язку з невиконанням без поважних причин отримувачем соціальних послуг вимог, визначених договором про надання соціальних послуг, тобто соціальний супровід родини відповідачки не дав результатів. Відповідачка характеризується виключно негативно, зловживає спиртними напоями, належним чином не виконує батьківські обов*язки. Просила відібрати у ОСОБА_4 її неповнолітніх доньок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 без позбавлення батьківських прав та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей.
Представник позивача в судове засідання не з*явилась, від неї надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з*явилась, належним чином була повідомлена про час розгляду справи в суді. Заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.
В суді встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 13 квітня 2022 року і змінила прізвище на ОСОБА_8 . ( а.с.11)
Згідно свідоцтв про народження ОСОБА_5 є матір*ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 5 7).
Відповідно до довідки № 472 від 16.08.2022 року відповідачка разом з дітьми зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .( а.с.12).
Згідно наказу № 24-ОД від 01.12.2021 КУ «Центр надання соціальних послуг» Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області було взято на обслуговування у відділення соціальної роботи для надання послуг соціального супроводу сім*ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.14).
Згідно наказу № 21-ОД від 01.04.2022 КУ «Центр надання соціальних послуг» Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області було припинено надання послуг соціального супроводу сім*ї Заєць у зв*язку з невиконанням без поважних причин отримувачем соціальних послуг вимог, визначених договором про надання соціальних послуг ( а.с.15)
Згідно з рішенням виконавчого комітету Степанівської селищної ради № 199 від 11.08.2022 року вирішено негайно відібрати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.13).
Відповідно до довідки характеристики № 32 від 16.08.2022 року ОСОБА_4 за час проживання на території Степанівської селищної ради зарекомендувала себе з негативної сторони: часто зловживає спиртними напоями, не працює, належним чином не виконує своїх батьківських обов*язків.У мови для проживання , навчання та розвитку дітей створені мінімальні. В серпня 2022 року за неналежне виконання батьківських обов*язків діти були відібрані у матері та поміщені до КНП СОР «Обласна дитяча клінічна лікарня». З моменту відібрання ОСОБА_4 жодного разу не поцікавилась подальшою долею своїх доньок. ( а.с.17)
Згідно актів обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 від 07.07.2021, 20.07.2021,13.09.2021, 01.10.2021, 06.10.2021, 11.08.2022 у родині створені неналежні умови для проживання та розвитку дітей ( а.с.22 -27).
Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частини першої, п`ятої статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.
Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.
Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).
Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).
Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України.
Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.
Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.
Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.
Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За таких обставин необхідно стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_5 будучи матір`ю ухилялася від виконання батьківських обов`язків, не піклувалася про фізичний і духовний розвиток доньок, та байдуже відносилась і відноситься до них.
На підставі наведеного, суд вважає за необхідне відібрати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від матері ОСОБА_5 без позбавлення батьківських прав та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей.
Керуючись ст.ст.150, 152,153,170, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст.6, 14, 263-265,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов Степанівської селищної ради в особі ради опіки і піклування виконавчого комітету Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_4 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити повністю.
Неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відібрати у матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення її батьківських прав та передати дітей раді опіки і піклування виконавчого комітету Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області для вжиття заходів щодо захисту їх особистих і майнових прав та забезпечення їх тимчасового влаштування.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що у випадку якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини, суд за заявою матері може постановити рішення про повернення їй дитини.
Стягувати з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частини з усіх видів її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до повноліття старшої дитини, починаючи стягнення з дня подання позову до суду, тобто з 19 серпня 2022 року.
Кошти перераховувати на особисті рахунки дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в Ощадному банку України.
Стягнути з ОСОБА_5 1 984 гривні 80 копійок судового збору в доход держави.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко