Справа № 464/2376/22
пр.№ 2-о/464/91/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2022 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,

секретаря судового засідання Гузюк Н.І.,

за участю: заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно його сестри ОСОБА_4 та її чоловіка ОСОБА_3 , просить заборонити останнім строком на шість місяців перебувати в місці його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву мотивує тим, що він, його сестра ОСОБА_4 з чоловіком ОСОБА_3 проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 . Він та його сестра є співвласниками вказаного будинку. Вказує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 постійно погрожують йому, створюють конфліктні ситуації, піднімають на нього руку, висловлюються нецензурною лайкою, у зв`язку з чим він викликав поліцію. Однак звернення до правоохоронних органів не дали жодних результатів, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 продовжували його принижувати, висловлюватись нецензурно в його сторону. Вважає, що вказані діяння підпадають під визначення домашнього насильства, а він є особою, яка постраждала від домашнього насильства, єдиним і ефективним способом захисту заявника від повторного домашнього насильства є обмежувальний припис.

Ухвалою судді від 20.06.2022 заяву прийнято до провадження і призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав з підстав, що викладені у заяві. Пояснив, що між ним та його сестрою з чоловіком існують конфлікти, сестра з чоловіком його шарпають, обзивають погрожують застосувати фізичне насильство, чинять на нього психологічний тиск, він морально страждає.

Представник заявника адвокат Колодій Л.Б., діючи згідно доручення для надання безоплатної правової допомоги, в судовому засіданні заяву підтримала, вказала, що заявник неодноразово звертався із заявами до правоохоронних органів з приводу вжиття заходів до сестри та її чоловіка, які вчиняють відносно нього протиправні дії. Однак, за наслідками розгляду заяв працівники правоохоронних органів не вжили жодних дій, не оцінили ризики вчинення домашнього насильства. Вважає, що заборона ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання разом із заявником не буде порушенням прав кривдників, а лише тимчасовим захисним заходом. Просила заяву задовольнити.

Заінтересовані особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про дату, час судового засідання. Суд вирішив здійснювати розгляд за відсутності вказаних осіб, що відповідає вимогам ст. 350-5 ЦПК України.

Суд, заслухавши вступні слова учасників розгляду, які з`явились в судове засідання, дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що заявник ОСОБА_1 та його сестра ОСОБА_4 з чоловіком ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належить на праві власності заявнику та його сестрі ОСОБА_4 , заявник проживає у двох кімнатах, ОСОБА_4 з чоловіком ОСОБА_3 займають одну кімнату.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованих осіб спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України).

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 17 квітня 2019 року у справі № 363/3496/18, провадження № 61-4830св19; від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц, провадження № 61-12915св19; від 17 червня 2020 року у справі № 509/2131/18, провадження № 61-271св19; від 23 грудня 2020 року у справі № 753/17743/19, провадження № 61-23053св19; від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20, провадження № 61-16103св20, від 14 липня 2021 року у справі № 643/15988/20, провадження № 61-5729св21, від 16 серпня 2021 року у справі №361/1110/20, провадження № 61-10458св20.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В обґрунтування вимог заявник покликається на те, що його сестра і її чоловік постійно вчиняють відносно нього дії, пов`язані з словесними образами, погрозами, фізичним насильством. На підтвердження зазначеного, покликається на неодноразові звернення із заявами до Сихівського відділу поліції ГУНП у Львівській області щодо протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Як встановлено судом, дійсно між заявником та заінтересованими особами виникли неприязні відносини, а також постійно виникають конфлікти, які пов`язані із користуванням спільним будинком.

На підтвердження вимог заяви заявником надано лише одну постанову Сихівського районного суду м. Львова від 26.09.2019, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, заявником долучена копія термінового заборонного припису від липня 2020 року та 12.06.2022 стосовно ОСОБА_4 , копія термінового заборонного припису від 12.06.2022 відносно ОСОБА_3 , тим самим є підтвердженим факт домашнього насильства зі сторони ОСОБА_4 , ОСОБА_3 лише 12.06.2022. Належні та достатні докази, які б свідчили, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 порушили умови термінового заборонного припису стосовно заявника чи продовжують вчинення домашнього насильства суду не надано.

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявник покликається на звернення до відділу поліції №2 ГУНП у Львівській області з приводу образ і погроз завдати фізичне насильство. Натомість, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, жодних клопотань про виклик свідків чи дослідження записів відеоспостережень на адресу суду не поступало.

Заявник вказує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 періодично застосовують до нього фізичне насильство, однак судом не встановлено систематичності таких дій їх з боку, відсутні будь-які медичні звернення чи довідки. Сам факт неприязних стосунків і доводи заявника про зловживання родиною ОСОБА_5 алкогольними напоями, не є достатньою підставою для видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Посилання заявника на те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 вчиняють відносно нього психологічне насильство жодними доказами не підтверджено, наявність існування конфлікту між заявником та зацікавленими особами не підтверджує факт того, що останні вчинять по відношенню до заявника домашнє, економічне, психологічне насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року в справі № 754/6995/19 (провадження № 61-16980св19).

Отже, заявником не надано доказів того, що заінтересовані особи чинять систематичне домашнє насильство та є беззаперечними кривдниками, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні.

Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, які оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що вони не вказують безумовно на вчинення домашнього насильства, а вказують про наявністьконфлікту між заявником і його сестрою з її чоловіком, тоді як сама по собі наявність неприязних відносин, спору щодо користування спільним будинком не може розцінюватись як насильство в сім`ї, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису слід відмовити.

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись статями 2, 12, 81, 89, 263 265, 350-1-350-6, 353, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН невідомий.

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , ІПН невідомий.

Заінтересована особа: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , ІПН невідомий.

Повне судове рішення складено 23.06.2022.

Суддя О.Ю.Горбань