Справа № 199/2991/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Авраменка А.М., розглянувши клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа №199/2991/22 (провадження №2/199/1611/22) за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, розгляд якої здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26 серпня 2022 року відповідачем по справі подано суду клопотання про витребування доказів, а саме матеріалів кримінального провадження №0000174, досудове розслідування у якому здійснюється ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області. Клопотання мотивоване тим, що відповідач не згоден із пред`явленими до нього позовними вимогами, оскільки борг виник внаслідок крадіжки його кредитної картки, з якої зловмисниками і було знято кошти, а не відповідачем.

Ознайомившись із матеріалами клопотання про витребування доказів, суд приходжу до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, за змістом ст.ст.76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Нормою ст.84 ч.ч.1, 3 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у ст.83 ч.ч.2, 3 ЦПК України (позивачем або особою, якій надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, разом з поданням позовної заяви; відповідачем, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи). Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що однією з обов`язкових умов для задоволення судом клопотання про витребування доказів є дійсна неможливість подання учасником справи самостійно суду доказу, питання про витребування якого ставиться, що має доводитись таким учасником за допомогою відповідних доказів. Разом з тим, відповідач, посилаючись на наявність в нього складнощів із самостійного надання суду запитуваних доказів, лише формально посилається на відсутність у нього такої можливості, однак не зазначає і не доводить належним чином об`єктивну неможливість ним самостійно отримати необхідні копії матеріалів кримінального провадження для подальшого їх подання до суду, зокрема в порядку реалізації прав потерпілого, визначених ст.56 КПК України. Натомість відповідач звертається до суду із даним клопотанням, в якому просить витребувати оригінали всіх матеріалів кримінального провадження, що при задоволенні такого клопотання може в порушення вимог ст.222 КПК України призвести до невиправданого розголошення відомостей досудового розслідування. Більш того, за змістом ст.82 ч.6 ЦПК України преюдиційне значення для суду при розгляді цивільної справи має саме вирок суду, а кримінальне провадження, яке просить витребувати відповідач, за його ж твердженнями, перебуває на стадії досудового розслідування. Відмовляючи у задоволенні клопотання про витребування доказів, суд також ґрунтує свою правову позицію на тому, що відповідачем пропущено визначений ст.83 ч.3 в контексті ст.84 ч.1, ст.178 ч.8 ЦПК України строк для звернення до суду із даним клопотанням, оскільки копію позовної заяви з додатками відповідач, за його ж словами у заяві від 08 серпня 2022 року, отримав 05 серпня 2022 року, тому строк для подання відзиву, разом із яким мало б бути подане клопотання, збіг 22 серпня 2022 року. Однак із даним клопотанням про витребування доказів відповідач звернувся до суду 26 серпня 2022 року.

Відтак, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належним чином відсутність у нього можливості надати докази, витребувати які він просить суд, клопотання про витребування оригіналів всіх матеріалів кримінального провадження є явно надмір та невиправданим, а тому, враховуючи пропуск відповідачем строку для подання суду такого клопотання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення такого клопотання про витребування доказів та необхідність залишення його без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.76, 81, 83, 84, 120, 258-261, 263, 351-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню окремо від рішення суду не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А.М. Авраменко