Справа № 405/2010/22
Провадження №2-о/405/24/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гаврилюк Ю.В.

за участю учасників справи:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_1 адвоката Швеця Р.Ю.

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Усатенка В.Ю.,

та представника заінтересованої особи Управління з питань захисту прав дітей

Кропивницької міської ради - Селіванова М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому в порядку окремого провадження цивільну справу №405/2010/22 за заявою ОСОБА_1 , яка також діє як законний представник в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради (м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, буд. 41) про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , яка також діє як законний представник в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в порядку окремого провадження звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису шляхом заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 протягом 6-ти місяців спілкуватися у будь-який спосіб, вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб з нею ( ОСОБА_1 ) та їх дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування заяви зазначила, що 02.08.2014 року між нею (заявником) та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 539 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 . Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зазначила, що, починаючи з 2019 року життя з ОСОБА_2 стало нестерпним, з підстав постійного зловживання алкогольними напоями останнім та періодичного знаходження в неадекватному стані внаслідок вживання ним наркотичними засобами, що виражалося в постійних образах, нецензурних висловлюваннях в її ( ОСОБА_1 ) адресу, картань, принижень, застосуванню грубої фізичної сили, про що нею (заявником) неодноразово повідомлялося до правоохоронних органів, що підтверджується копіями матеріалів Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області за результатами перевірки по її ( ОСОБА_1 ) заяві від 11.04.2022 року, однак кривдник ОСОБА_2 06.05.2022 року знову вчинив щодо неї неправомірні дії, що виражалися у привселюдному приниженні, образах, нецензурній лайці та висловлюваннях при їх спільних дітях, що паплюжать її ( ОСОБА_1 ) честь і гідність як жінки, так і матері.Також, заявник зазначила, що перебуваючи в постійному стресі, хвилюючись за власне здоров`я та життя, а також її дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , зазнаючи постійно сильних душевних хвилювань та страждань, що виражається у постійних тривогах, безсонні, відчутті безпорадності та страху, викликаних поведінкою ОСОБА_2 , вона звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу. Крім того, заявник зазначила, що ОСОБА_2 під час своїх візитів постійно перебуває в стані алкогольного та/або наркотичного сп`яніння, поводить себе досить агресивно щодо неї, а також застосовує до неї заходи психічного та фізичного впливу. Вважає, що наведені нею (заявником) в заяві обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 є абюзером, а його дії мають системний, а не поодинокий характер, без мети подальшого виправлення чи щирого каяття щодо скоєного та вчинюваної поведінки, а отже правовідносини є триваючими з існуванням подальшого ризику можливого продовження таких дій. З огляду на зазначене, заявник вбачає, що єдиним способом попередити настання негативних наслідків є звернення до суду з заявою про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 , який буде заходом впливу на останнього.

Ухвалою суду від 12 травня 2022 року заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків заяви.

На виконання зазначеної ухвали суду заявником ОСОБА_1 подано заяву про видачу обмежувального припису в новій редакції.

Ухвалою суду від 30 травня 2022 року відкрито окреме провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.

Заявник ОСОБА_1 та в її інтересах представник адвокат Швець Р.Ю. (діє на підставі договору про надання (правничої) правової допомоги від 11.05.2022 року) під час судового розгляду справи по суті заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених у заяві, просили заяву задовольнити. Крім того, заявник ОСОБА_1 додатково зазначила, що заінтересована особа ОСОБА_2 , який є її чоловіком та батьком їх трьох спільних малолітніх дітей, здійснює щодо неї (заявника) погрози щодо застосування насильства, залякує її, в т.ч., в телефонних розмовах, переслідує особисто та через своїх друзів, з метою з`ясування з нею стосунків. Також зазначила, що з ОСОБА_2 та малолітніми дітьми проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 та протягом останніх трьох місяців вона (заявник) разом з дітьми проживають окремо, та за цей час ОСОБА_2 близько трьох днів примусово утримував її за місцем їх спільного колишнього проживання, змінивши у вхідних дверях замки, також поза її волею автомобілем відвозив її (заявника) разом з донькою в район с.Соколівське, на сміттєзвалище, де погрожував їй розправою. Крім того, зазначила, що ОСОБА_2 заперечує щодо проведення дітям профілактичних щеплень, чинивши перешкоди безпосередньо у приміщенні дитячої поліклініки, у зв`язку з чим вона не могла потрапити до лікаря та вимушена була викликати поліцію.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Усатенко В.Ю. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1026123 від 06.06.2022 року) під час судового розгляду справи по суті заявлені ОСОБА_1 в порядку окремого провадження вимоги не визнав, посилаючисьна підстави, зазначені у запереченні на заяву про видачу обмежувального припису, зареєстрованого судом 10.06.2022 року за вх. № 10017, в обґрунтування яких зазначено, що в заяві заявник зазначає, без надання жодних доказів, що ОСОБА_2 , починаючи з 2019 року постійно вчиняє протиправні дії щодо неї, про що вона неодноразово повідомляла до правоохоронних органів, а саме: 11.04.2022 року та 06.05.2022 року, також вказує, що вона неодноразово зверталась до органів поліції за захистом від насильства з боку ОСОБА_2 , однак не отримала ефективного захисту, а попередньо вжиті державою заходи виявились неефективними, поряд з цим, заява від 11.04.2022 року не стосується вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, докази звернення з заявою про вчинення ОСОБА_2 протиправних дій 06.05.2022 року взагалі відсутні, а надала талон-повідомлення від 05.05.2022 року про звернення до поліції з заявою, що начебто, 05.05.2022 року ОСОБА_2 та його друзі її переслідують, але взагалі нічого не вказано щодо вчинення домашнього насильства по відношенню до неї з боку ОСОБА_2 , що свідчить лише про звернення до поліції з метою лише штучного створення заявницею приводів для обмеження спілкування ОСОБА_2 зі своїми дітьми. Крім того, в заяві заявник просить заборонити ОСОБА_2 на строк до 6 місяців спілкування у будь-який спосіб особисто і через третіх осіб з нею та їх дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що свідчить лише про намагання заявниці обмежити спілкування дітей з батьком та під цим приводом заборонити спілкування дітей з бабою і дідом - батьками ОСОБА_2 , при цьому, в заяві навіть не вказано про жодний факт протиправної поведінки ОСОБА_2 по відношенню до дітей. Також, в заяві про видачу обмежувального припису не зазначено, яким нормативним актом передбачений такий захід процесуального примусу, як «заборона спілкування через третіх осіб», так як обмежувальний припис може стосуватись лише кривдника, а не необмеженого кола осіб, які визначаються на власний розсуд заявниці. Окрім того, заявниця зазначає, що, перебуваючи в постійному стресі, хвилюючись за власне здоров`я та життя, а також її дітей звернулась з заявою про розірванняшлюбу, поряд з цим, відповідно до позовної заяви про розірвання шлюбу від 02.05.2022 у справі № 405/1857/22 ОСОБА_1 зазначила, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, з відповідачем спільного господарства не ведуть, а також, що вони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю та подальше збереження сімейних відносин та шлюбу неможливе, при цьому, вона ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дітьми, тобто заявник, зловживаючи процесуальними права, вводить суд в оману щодо підстав розірвання шлюбу, з метою надання негативної оцінки особі ОСОБА_2 . Враховуючи зазначене, просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 .

Представник заінтересованої особи Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради Селіванов М.С. висловив позицію, за якою щодо видачі обмежувального припису ОСОБА_2 щодо заявника ОСОБА_1 виніс на розгляд суду, в частині видачі обмежувального припису ОСОБА_2 щодо малолітніх дітей зазначив, що доказів вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 у відношенні своїх малолітніх дітей, заявником в заяві не зазначено, як не зазначено в заяві і фактів домашнього насильства відносно дітей. Крім того, зазначив, що за положеннями Сімейного кодексу України, батьки ( мати і батько) мають рівні права та обов`язки щодо дітей.

Заслухавши заявника ОСОБА_1 та в її інтересах представника адвоката Швеця Р.Ю., представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Усатенка В.Ю. та представника заінтересованої особи Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради Селіванов М.С., зваживши доводи, викладені в заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності на предмет їх належності, достатності та допустимості, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З наданих в судовому засіданні заявником ОСОБА_1 пояснень, які не заперечувалися іншими учасниками справи, судом встановлено, що 02 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 539 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 . Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судом також встановлено, що за довідкою № 005590/1 про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради, сформованою 26.04.2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 12.08.2009 року по теперішній час.

Відповідно до відповіді Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 18.04.2022 року № 2187/111-22, наданої ОСОБА_1 , її ( ОСОБА_1 ) звернення щодо протиправних дій чоловіка ОСОБА_2 від 11.04.2022 року, зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал ЄО) за №15555, та повідомлено, що в ході розгляду відповідного звернення обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення не виявлено, а тому підстав для внесення викладених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено. Вказане звернення розглянуто відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» та працівниками Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, 18.04.2022 року складено відповідну довідку.

Як вбачається з довідки «Про результати проведеної перевірки по заяві ОСОБА_1 » за підписом інспектора СПДН Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції Є.Шуракової та начальника СПДН Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції Д.Гнєзділової, 11.04.2022 року до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшла заява від гр. ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що її чоловік ОСОБА_2 , вчиняє відносно неї протиправні дії. Вказану подію зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Кропивницького РУП за № 15555 від 11.04.2022 року. В ході проведеної перевірки опитано ОСОБА_1 , яка пояснила, що чоловік ОСОБА_2 , вчиняє відносно неї протиправні дії, а саме: залякував, виражався до неї нецензурною лайкою та погрожував останній фізичною розправою. Подальшими виїздами двері ніхто не відчиняв, на телефонні дзвінки останній не відповідає (вказані дії зафіксовано на нагрудний відеореєстратор Кропивницького РУП сектору протидії домашньому насильству), тим самим, на даний час встановити місце перебування ОСОБА_2 , не видається за можливе, так як останній навмисно уникає зустрічі з працівниками поліції. Також в подальшому у разі встановлення місця знаходження ОСОБА_2 та всіх обставин справи буде вирішуватись питання щодо притягнення його до відповідальності згідно чинного законодавства.

Судом також встановлено, що відповідно до копії талону-повідомлення єдиного обліку №18976 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, виданого Кропивницьким РУП ГУ НП в Кіровоградській області, 05 травня 2022 року надійшло повідомлення від ОСОБА_1 зі служби 102, за яким остання просить перевірити чоловіка ОСОБА_2 та його друзів, так як вони її (заявника) переслідують.

З огляду на зазначені факти, заявник ОСОБА_1 , яка діє також як законний представник в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в порядку окремого провадження звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису шляхом заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 6-ти місяців спілкуватися у будь-який спосіб, вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб з нею ( ОСОБА_1 ) та їх дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до пунктів першого, третього частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків";

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, що визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 1, 7 частини другої статті 3 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно з частиною третьою статті 26 зазначеного Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 5 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час судового розгляду заяви з наданих учасниками справи пояснень судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , починаючи з лютого, 2022 року існують неприязні відносини, останні разом не проживають, заявник ОСОБА_1 з дітьми проживає окремо від заінтересованої особи ОСОБА_2 , у сторін також наявні конфлікти з приводу утримання та прийняття участі у вихованні дітей.

Крім того, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 03 травня 2022 року звернулася до суду з позовом до заінтересованої особи ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного. Також зазначила, що проживання дітей з нею (заявником) буде відповідати їх інтересам, так як вона має можливість забезпечити дітям належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей, чого заінтересована особа ОСОБА_2 забезпечити не в змозі, при цьому вона не буде чинити перешкоди для останнього у його спілкуванні з дітьми.

Необхідність видачі обмежувального припису ОСОБА_2 шляхом заборони останньому протягом 6-ти місяців спілкуватися у будь-який спосіб, вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб з нею ( ОСОБА_1 ) та їх дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - заявник ОСОБА_1 аргументувала у заяві вчиненням щодо неї протиправних дій, без зазначення при цьому, яким саме формам домашнього насильства піддавалася заявник.

В обґрунтування вказаних обставин заявником до заяви в якості доказів надано довідку про результати проведеної перевірки по заяві ОСОБА_1 від 11.04.2022 року та копію талону-повідомлення єдиного обліку № 18976 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.05.2022 року, при цьому, за зазначеними зверненнями заявника не встановлено в діях ОСОБА_2 складу правопорушення та до відповідальності останній не притягувався, крім того, наведені заявником обставини не підтверджують факту того, що ОСОБА_2 вчинив щодо неї домашнє насильство та якої саме форми (психологічне, фізичне чи економічне), що є необхідною умовою для можливості застосування судом до останнього спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»

Крім того, суд зазначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який (обмежувальний припис) може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків, тим самим зазначення заявником в заяві про заборону спілкування у будь-який спосіб особисто як ОСОБА_2 , так і через третіх осіб, не ґрунтується на вимогах Закону, так як обмежувальний припис може стосуватися лише кривдника, а не необмеженого кола осіб, який визначається на власний розсуд заявника.

Окрім того, судом відзначається, що в заяві заявником ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах трьох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - не вказано про жодний факт протиправної поведінки заінтересованої особи ОСОБА_2 по відношенню до малолітніх дітей.

З огляду на викладене вище, а також приймаючи до уваги, що заявник ОСОБА_1 в порушення вимог ст.81 ЦПК України не надала суду беззаперечних та належних доказів на підтвердження фактів вчинення заінтересованою особою ОСОБА_2 постійного та безперервного домашнього насильства у розумінні Закону, та судом при розгляді справи по суті не встановлено випадків домашнього насильства відносно заявника ОСОБА_1 та малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також ризиків настання насильства у майбутньому, на підставі чого суд приходить до висновку про відсутність визначених Законом підстав для видачі обмежувального припису, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволенню не підлягає з підстав її недоведеності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 293, 294, 350-1 - 350-6 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , яка також діє як законний представник в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про видачу обмежувального припису шляхом заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 протягом 6-ти місяців спілкуватися у будь-який спосіб, вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб з нею ( ОСОБА_1 ) та їх дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова