Справа № 127/6434/22
Провадження № 2/127/855/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Електричні Системи» про скасування наказу про оголошення простою, стягнення заробітної плати та затримки розрахунку при звільненні, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП "Електричні системи" про стягнення заробітної плати за липень та серпень 2021 р., скасування наказу про оголошення простою, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він з 02 листопада 2020 року по 13 листопада 2021 року працював на посаді провідного економіста в Державному підприємстві "Електричні системи". В липні-вересні 2021 р. відповідач не сплатив належну позивачу додаткову заробітну плату у вигляді надбавки за складність та напруженість роботи в розмірі 60% до посадового окладу, а саме за липень 2021 р. у розмірі 8 375,18 грн., за серпень 2021 р. - 6413,21 грн. Наказом відповідача від 01 вересня 2021 року №134-од позивачу було оголошено простій строком з 03.09.2021 р. по 11.11.2021 р. Позивач вважає, що наказ про оголошення йому простою видано з порушенням ст. ст. 32,34 КЗпП України. У зв`язку з незаконністю наказу про оголошення простою було допущено порушення права позивача на оплату праці за період незаконного простою, позивач відповідно проведеного ним розрахунку просив стягнути 51 394, 00 грн. заробітної плати за період з 03.09.2021 р. по 11.11.2021 р., яка не була виплачена позивачу у зв`язку з оголошенням наказу про простій. Позивач був звільнений з роботи 26 листопада 2021 року на підставі п. 2ст. 36 КЗпП України. Однак, при звільненні відповідачем у повному обсязі не виплачені належні йому суми, а саме заробітну плату за липень 2021 р. у розмірі 8 375,18 грн., за серпень 2021 р. - 6413,21 грн.; 51 394, 00 грн. заробітної плати за період незаконного простою з 03.09.2021 р. по 11.11.2021 р.; середній заробіток за час розрахунку при звільненні з 29.11.2021 р. по дату винесення судового рішення. Позивач звертався до відповідача з вимогою про виплату йому заробітної плати, проведення остаточних розрахунків та надання довідки про заробітну плату, однак у відповідь отримав лише лист від 04 лютого 2022 року № 63/04, в якому зазначено про здійснення належних позивачу виплат згідно норм чинного законодавства. Відтак, позивач вважає, що єдиним способом відновлення порушених прав позивача є судовий захист, а тому вказане і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2022 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Відповідач скористався своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, та представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому визнав позовну вимогу про скасування наказу про оголошення простою, у задоволенні вимоги про стягнення премії за липень та серпень 2021 р. просив відмовити, повідомив про скасування наказу від 01.09.2022 р. № 134-од, про сплату відповідачем на користь позивача недоплаченої заробітної плати за період незаконного оголошеного простою з 03.09.2021 р. по 11.11.2021 р. у розмірі 11 646, 48 грн (до виплати). Позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені просив задовольнити частково, зменшити розмір середнього заробітку. При цьому вказував, що твердження позивача про те, що йому належить доплата за складність та напруженість роботи за липень, серпень 2021 р. у розмірі 60 % посадового окладу є безпідставними та суперечать нормам локального акту - Положення про оплату праці працівників Державного підприємства "Електричні системи".

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, представником відповідача також надані письмові заперечення. В запереченнях з посиланням на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 р. у справі № 761/9584/15-ц,від 26.02.2020 р. у справі № 821/1083/17, від 18.03.2020 р. у справі № 711/4010/13-ц розрахував приблизну оцінку розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні на підставі даних Національного банку України і просив стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільнені у розмірі 1597,21 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2022 р. (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) суд прийняв заяву про зміну предмету спору. Після зміни предмету спору позивач просив суд стягнути з відповідача заробітну плату у розмірі 15943 грн. 85 коп. за липень, серпень, вересень. 2021 р., 9949 грн. 75 коп. середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 03.09.2021 р. по 11.11.2021 р., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені з 26.11.2021 р. по день винесення рішення суду в цій справі з розрахунку 1685 грн 06 коп. середньоденного заробітку.

В судове засідання представник позивача - адвокат Федик Ю.Ю. не з`явилась надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Кашпрук О.В. в судове засідання не з`явилась надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що ОСОБА_1 згідно наказу від 23 лютого 2018 р. № 00000000-№300988 прийнятий на роботу начальником планово-економічного відділу Державного підприємства "Електричні системи" з посадовим окладом 14450 грн. та надбавкою за вечірні години у розмірі 20%, надбавкою за нічні години - 35 %.

Згідно наказу від 30 жовтня 2020 р. № 00000917-к-№300988 позивач переведений на посаду провідного економіста планово-економічного відділу з посадовим окладом 19900 грн. та надбавкою за вечірні години у розмірі 20%, надбавкою за нічні години - 35 %.

Згідно довідки за підписом директора та начальника відділу кадрів Державного підприємства "Електричні системи" від 29 квітня 2022 р. № 232/04 ОСОБА_1 надбавка за складність та напруженість роботи за травень 2020 р. встановлена наказом№ 266-к від 03.06.2020 р. у розмірі 85%, за червень 2020 р. - у розмірі 21% наказом від 03.07.2020 р. №354-к; у розмірі 60% за липень 2020 р. наказом від 05.08.2020 р. № 493-к, за серпень 2020 р. наказом від 03.09.2020 р. № 636-к, за вересень 2020 р. наказом від 02.10.2020 р. № 780-к, за жовтень 2020 р. наказом від 05.11.2020 р. № 966-к, за листопад 2020 р. наказом від 03.12.2020 р. № 1111-к, за грудень 2020 р. наказом від 04.01.2020 р. № 1-к, за січень 2021 р. наказом від 03.02.2021 р. № 139-к, за лютий 2021 р. наказом від 03.03.2021 р. № 320-к, за березень 2021 р. наказом від 02.04.2021 р. № 484-к, за квітень 2021 р. наказом від 05.05.2021 р. № 624-к, за травень 2021 р. наказом від 02.06.2021 р. № 778-к, за червень 2021 р. наказом від 02.07.2021 р. № 970-к; за вересень 2021 р. у розмірі 0% наказом від 04.10.2021 р. № 115/к.

Згідно довідки за підписом директора Державного підприємства "Електричні системи" від 29 квітня 2022 р. № 234/04 ОСОБА_1 надбавка за складність та напруженість роботи за липень, серпень 2020 р. наказами по підприємству не встановлювалась.

Додатком до колективного договору на 2017-2019 роки між Державним підприємством "Електричні системи" та трудовим колективом Державного підприємства "Електричні системи" є "Положення про оплату праці працівників Державного підприємства "Електричні системи".

Відповідно до норм підпункту 6.1 Положення працівникам Підприємства можуть бути встановлені як надбавки за складність і напруженість роботи.

Відповідно до норм підпунктів 6.1, 6.2 Положення одному працівникові можуть одночасно встановлюватись такі надбавки: за високі досягнення в праці, виконання особливо важливих робіт (на час їх виконанням), за складність і напруженість роботи, за професійну майстерність; проте сукупний розмір таких надбавок для одного працівника не може перевищувати 100% посадового окладу.

Згідно п. 6.4 Положення надбавка за складність та напруженість роботи встановлюється з метою посилення матеріальної зацікавленості працівників підприємства у виконанні особливо важливих робот по вирішенню виробничих проблем; розробці і впровадженню найновіших методів організації праці, скорочення строків виконуваних робіт.

Згідно підпункту 6.5. Положення конкретний розмір надбавки кожному працівнику визначається з урахуванням його особистого внеску в виконання роботи.

Згідно підпункту 10.4 Положення підставою нарахування заробітної плати працівникам за підсумками роботи за місяць є штатний розпис Підприємства; табель обліку робочого часу; акт виконаних робіт за договором цивільно-правого характеру; накази про нарахування надбавок, доплат, премій, інших заохочувальних та компенсаційних виплат; показники КТУ (коефіцієнту трудової участі).

Директор підприємства 08 липня 2021 р. затвердив посадову інструкцію провідного економіста, з якою в цей же день був ознайомлений позивач.

Згідно п. 2.2 посадової інструкції провідний економіст готує вихідні дані для складання проектів господарсько-фінансової, виробничої та комерційної діяльності (фінансового плану) підприємства з метою забезпечення зростання обсягів збуту продукції та збільшення прибутку.

09 липня 2021 р. від Державного концерну «Укроборонпром» надійшов лист на адресу Державного підприємства «Електричні системи» з вимогою про необхідність подання проекту фінансового плану до 15 липня 2021 р.

12 липня 2021 р. Державним підприємством «Електричні системи» направлено проект фінансового плану на погодження, що доводиться відповідним листом.

03 серпня 2021 р. листом Державного концерну «Укроборонпром» повідомлено, що поданий Підприємством проект фінансового плану потрібно доопрацювати, врахувавши зауваження.

Наказом від 12 серпня 2021 р. № 1130-к у зв`язку зі змінами в організаційній структурі підприємства та відсутністю господарсько-економічної обґрунтованості у посадах внесено зміни до штатного розпису Державного підприємства "Електричні системи" з 12 листопада 2021 р. та скорочено в тому числі посаду провідного економіста.

ОСОБА_1 30 серпня 2021 р. було укладено договори про надання правової допомоги з адвокатом Хейнісом О.Г. та адвокатом Федик Ю.Ю. предметом яких є: надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які по`вязані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів (п. 1.1обох договорів).

Згідно наказу від 01 вересня 2021 р. №м 134-од провідному економісту ОСОБА_1 оголошено простій не з вини працівника з оплатою із розрахунку 2/3 тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) з 03 вересня 2021 р. по 11 листопада 2021 р.

Позивач був звільнений з 26 листопада 2021 р. за угодою сторін, п. 2 ст. 36 КЗпП України згідно наказу від 18 листопада 2021 р. №6-№300988.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 17 серпня 2022 р. у справі №127/184/22 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства "Електричні системи" про поновлення на роботі відмовлено.

02 лютого 2022 р. за підписом ОСОБА_1 . Державному підприємству "Електричні системи" направлено вимогу про сплату 14 788,39 грн. несплаченої надбавки за складність та напруженість роботи у розмірі 60% окладу за липень, серпень 2021 р. та 51 394, 00 грн. несплаченої частини заробітної плати за період з 03.09.2021 р. по 11.11.2021 р.

У листі від 04 лютого 2022 р. відповідач повідомив позивачу, що йому здійснено повністю виплату.

Наказом від 02 травня 2022 р. № 54-од скасовано наказ Державного підприємства "Електричні системи" від 01 вересня 2021 р. № 134-од про оголошення простою позивачу; головному бухгалтеру доручено забезпечити нарахування коштів за дні вимушеного прогулу провідного економіста ОСОБА_1 за період з 03 вересня 2021 р. по 11 листопада 2021 р.

Згідно платіжного доручення від 02 травня 2022 р. № 16514 Державне підприємство "Електричні системи" перерахувало ОСОБА_1 11 646 грн. 48 коп. оплати за час вимушеного прогулу за вересень-листопад 2021 р.

ОСОБА_1 особисто брав участь в судових засіданнях по цивільних справах № 127/28948/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Електричні системи" про скасування наказу про дисциплінарне стягнення та № 127/184/22 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Електричні системи" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, в яких його інтереси представляли адвокати Хейніс О.Г. та Федик Ю.Ю. Ці обставини підтверджуються копіями ухвал Вінницького міського суду Вінницької області про відкриття провадження у справі від 29 жовтня 2021 р. у справі № 127/28948/21 та від 06.01.2022 р. у справі № 127/184/22, копіями протоколів судового засідання від 22 листопада 2021 р., від 12 грудня 2021 р., від 12 січня 2022 р. у справі № 127/28948/21, від 20 січня 2022 р. у справі № 127/184/22.

Відповідно до розділу 8 "Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Державного підприємства «Електричні системи», що є додатком до колективного договору, робочий день на підприємстві починається о 08.00, кінець робочого часу о 17.00, в п`ятницю робота триває до 15.45; час обідньої перерви 45 хвилин.

З табелів обліку використаного робочого часу, в яких містяться відомості щодо кількості відпрацьованих днів/годин за липень 2021 р. вбачається, що позивач відпрацював 11 робочих днів по 8,25 год та 4 робочих дня по 7 годин, в серпні 2021 р. - 10 робочих днів по 8,25 години.

З урахуванням норм Порядку № 100 для розрахунку середньогодинного заробітку згідно розрахунково-платіжної відомості позивача за липень 2021 р. враховується тарифна ставка у розмірі 13958, 63 грн, набавка за безперервний стаж у розмірі 2093,79 грн., згідно розрахунково-платіжної відомості позивача за серпень 2021 р. - тарифна ставка у розмірі 10 688,68 грн., надбавка за безперервний стаж розмірі 1603,30 грн.

Середньогодинний заробіток позивача за липень, серпень 2021 р. становить: 140,84 грн., суму розраховано: ((13958,63+2093,79) +(10688,68+1603,30)) : (118,75 год.+82,5 год.).

Згідно табелів обліку використаного робочого часу за вересень, жовтень, листопад 2021 р. в межах періоду з 03 вересня 2021 р. по 11 листопада 2021 р. у позивача дні простою мали бути робочими днями: у вересні 16 днів по 8,25 години та 4 дні по 7 годин (160 годин), в жовтні 4 дні по 8,25 години та 1 день по 7 годин(40 годин), в листопаді 4 дні по 8,25 годин (33 години).

Середній заробіток позивача за період 03 вересня 2021 р. по 11листопада 2021 р. становить 32 815,72 грн., суму розраховано: (160 год.+ 40 год. + 33год.) х140,84 грн.

Позивачу виплачено кошти за час простою згідно розрахунково-платіжних відомостей за вересень 2021 р. у розмірі 12450,12 грн, за жовтень 2021 р. - 3330,08 грн, за листопад 2021 р. - 2576, 84 грн.

Таким чином недоплачений позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.09.2021 р. по 11.11.2021 р. становитиме 14 467,68 грн., суму розраховано: 32 815,72 - (12450,12 грн. + 3330,08 грн.+2567,84 грн.) Кошти виплачені позивачу 02 травня 2022 р. без врахування обов`язкових податків та зборів у розмірі 11 646,48 грн., що підтверджується копію платіжного доручення №16514 від 02 травня 2022 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Порядок та розмір встановлення надбавок та доплат, заохочувальних та компенсаційних виплат, як елементів структури заробітної плати, на підприємствах визначається на договірному рівні, як правило, у трудовому договорі (контракті) з працівником та/або у колективному договорі.

Аналіз норм "Положення про оплату праці працівників Державного підприємства "Електричні системи" свідчить, що доплата за складність та напруженість роботи може встановлюватись щомісячно наказом по підприємству та залежить від результатів діяльності підприємства та результатів праці працівника, її розмір за місяць визначається з урахуванням особистого внеску працівника у виконання роботи та не може перевищувати 100% посадового окладу.

Встановлення надбавок та доплат працівникам Державного підприємства "Електричні системи", в тому числі надбавки за складність та напруженість роботи є правом, а не обов`язком керівника.

Суд приймає доводи відповідача, що в липні, серпні, вересні 2021 р. були відсутні підстави для встановлення позивачу надбавки за складність та напруженість роботи у зв`язку з неналежною підготовкою проекту фінансового плану підприємства на 2022 р., та відсутності напруженості роботи провідного економіста, що відобразилося у необхідності скорочення цієї посади через відсутність господарсько-економічної обґрунтованості у ній.

Суд відхиляє доводи позивача, що надбавка за складність та напруженість роботи у розмірі 60 % посадового окладу мала виплачуватись йому без видачі окремих наказів, оскільки вона виплачувалась у такому розмірі за період з листопада 2020 р. по червень 2021р.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати у розмірі 15943,85 грн за липень, серпень, вересень 2021 р. слід відмовити.

02 травня 2022 р. відповідачем самостійно скасовано наказ від 01 вересня 2021 р. № 134-од про оголошення простою позивачу та виплачено кошти, які забезпечили позивачу виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним оголошенням простою.

Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 9 949,75 грн за період з 03.09.2021 р. по 11.11.2021 р. розрахована представником позивача у заяві про зміну предмету позову з урахуванням обов`язку відповідача сплатити позивачу заробітну плату у розмірі 15943,85 грн за липень, серпень, вересень 2021 р. Судом відмовлено у задоволенні цієї вимоги, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача 9 949,75 грн.

Тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 9 949,75 грн за період з 03.09.2021 р. по 11.11.2021 р., слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

Верховний Суд вважає, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Критерії оцінки розумності, справедливості та пропорційності сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18).

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Суд вважає за потрібне зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача.

Враховуючи при цьому те, що на час звільнення 26 листопада 2021 р. наказ про оголошення позивачу простою від 01 вересня 2021 р. № 134-од був не скасований, тобто формально у відповідача були відсутні підстави для оплати вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним оголошенням простою.

Суд враховує, що позивач був керівником первинної профспілкової організації Державного підприємства "Електричні системи", що ним підтверджено в судовому засіданні. Також позивач підтвердив, що про незаконність наказу про оголошення простою від 01 вересня 2021 р. № 134-од йому було відомо одразу після ознайомлення з ним. Матеріали справи свідчать про укладення позивачем 30 серпня 2021 р. двох договорів про надання професійної правничої допомоги з адвокатами Федик Ю.Ю. та Хейнісом О.Г. з необмеженим обсягом повноважень щодо захисту будь-яких порушених прав позивача. В подальшому позивач звернувся з двома позовними заявами до відповідача щодо порушення його трудових прав, особисто брав участь у судових засіданнях в період часу з листопада 2021 р. по січень 2022 р. Інтереси позивача у цивільних справах № 127/28948/21 та 127/184/22 представляли адвокати Федик Ю.Ю. та Хейніс О.Г.

Позивач, який з 03 вересня 2021 р. обізнаний про незаконність наказу про оголошення простою лише 22 березня 2022 р. через адвоката Федик Ю.Ю. звертається з позовною заявою про скасування наказу про оголошення простою та стягнення середнього заробітку за прострочення розрахунку при звільненні 26 листопада 2021 р.

Позивачем в заяві про зміну предмету позову заявлено клопотання про поновлення строку на подання позовної заяви в частині стягнення середнього заробітку за час прострочення розрахунку при звільнені, в первісний редакції позовній заяві заявлялось клопотання про поновлення строку на подання позовної заяви в частині позовної вимоги про скасування наказу про оголошення простою.

Статтею 233 КЗпП України передбачено строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів.

Так, частиною першою зазначеної статті (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У частині другій цієї статті станом на час звернення позивача до суду зазначено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 р. у справі №755/12623/19 роз`яснила, що середній заробіток за ст. 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується в розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на які працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Разом з тим, слід звернути увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни до КЗпП України та глава ХІХ Прикінцеві положення вказаного Кодексу викладена у наступній редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобіганню поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначенні статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначені законодавчі зміни набули чинності з моменту опублікування цього Закону, тобто з 02 квітня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин. У подальшому постановами Кабінету Міністрів України карантин на території України продовжується і по теперішній час.

Тобто на час звернення позивача до суду з позовною заявою були відсутні підстави для застосування норм ч. 1 ст. 233 КЗпП України щодо строку звернення до суду в частині скасування наказу про оголошення простою та стягнення коштів відповідно до ст. 117 КЗпП України.

В той же час зволікання позивача, обізнаного про незаконність оголошення простою з 03 вересня 2021 р., його перебування в простої до 11 листопада 2021 р., звернення з позовом про скасування наказу про оголошення простою від 01 вересня 2021 р., лише 22 березня 2022 р. за умови звільнення позивача 26 листопада 2021 р., суд розцінює як зловживання правом з метою збільшити період, за який стягується середній заробіток відповідно до норм ст. 117 КЗпП України.

Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 26 листопада 2021 р. по час ухвалення судового рішення з розрахунку 1685 грн. 06 коп. середньоденного заробітку.

Відсутні підстави для стягнення середнього заробітку по день ухвалення рішення суду, оскільки 02 травня 2022 р. відповідач сплатив на користь позивача недоплачену суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період часу з 03 вересня 2021 р. по 11 листопада 2021 р. у розмірі 14 467 грн. 68 коп. з урахуванням обов`язкових платежів та зборів.

Тобто позивачу належить право отримати розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, за період часу з 27.11.2021 р. по 30.04.2022 р.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком № 100.

Розділом 2 Порядку № 100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку, згідно з яким в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

З урахуванням положень абзацу 4 пункту 2 Порядку розмір середнього заробітку для розрахунку розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, за період часу з 26.11.2021 р. по 30.04.2022 р. слід здійснювати, виходячи з виплат за два останні місяці, що передували оголошенню простою на підприємстві та звільненню позивача, оскільки з 03 вересня 2021 року позивач перебував в простої.

Середньогодинний заробіток позивача за липень, серпень 2021 р. вже розраховано судом, він становить 140 грн. 84 коп.

Оплаті підлягає період з 27.11.2021 р. по 30.04.2022 р., тобто 106 днів (2+22+19+20+22+21) Згідно графіку роботи підприємства це буде становити 845,25 год.

Середній заробіток за період з 27.11.2021 р. по 30.04.2022 р. становитиме 119045 грн 01 коп., суму розраховано: 845, 25 х140,84 грн.

Тобто сума середнього заробітку, що розрахована згідно норм Порядку № 100 у понад 8,2 рази більше суми відшкодування вимушеного прогулу за час простою позивача.

Для приблизної оцінки розміру майнових втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, які розумно можна було би передбачити, на підставі даних Національного банку України про середньозважені ставки за кредитами за період затримки розрахунку при звільнені з 27.11.2021 р. по 30.04.2022 р відповідач розрахував суму коштів у розмірі 1597,21 грн., яку позивач, недоотримавши належні йому кошти від роботодавця, міг би сплатити як відсотки, взявши кредит з метою збереження рівня свого життя.

Суд погоджується з розрахунком відповідача, але вважає, що сума у розмірі 1597,15 грн. є лише орієнтовною для визначення розміру майнових втрат позивача через затримку розрахунку при звільненні.

Відповідно до частини першої статті 9 Цивільного кодексу України положення ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

А тому, суд приходить до переконання, що наявні підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період часу з 27 листопада 2021 р. по 30 квітня 2022 р. При звільнені позивачу належало виплатити 14 467 грн.68 коп. Суд вважає у цій справі достатньою компенсацію позивачу майнових втрат суму, яка становить 50% суми, яка підлягала виплаті в день звільнення, тобто 7 233,84 грн, суму розраховано: 14 467, 58 грн х50%.

Таким чином, позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з 26.11.2021 р. по день винесення рішення по справі з розрахунку середньоденного заробітку у розмірі 1685,06 грн. належить задовольнити частково. Стягнути з Державного підприємства "Електричні системи" на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 27.11.2021 р. по 30 квітня 2022 р. у розмірі 7 233 грн.84коп.

Згідно ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню частково зважаючи на таке.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 30 000 грн.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З матеріалів справи вбачається, 30.08.2021 між ОСОБА_1 та адвокатом Федик Ю.Ю. укладено договір про надання правової допомоги №б/н. Додано квитанцію до прибуткового касового ордера № 23/02 від 23.02.2022р. на суму 30 000,00грн.

З копії додаткової угоди №1 від 23.02.2022року до договору про надання правової допомоги від 30.08.2021 року вбачається, що сторони погодили надання наступних правових послуг: підготовка позовної заяви про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні; представлення інтересів у суді.

При визначенні судом розміру витрат на професійну правничу допомогу судом враховується, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 грн., становить 24% від задоволених вимог, спори вказаної категорії є поширеними та не мають особливої складності, а обсяг наданих адвокатом послуг фактично складається з складення позовної заяви та представництво в суді.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача 2000,00 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 211, 247, 259, 263-265,352 ЦПК

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 34, 116, 117, 233, 235 КзПП України, ЗУ "Про оплату праці", ст. 3, 9 ЦК України, ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Електричні системи" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 27.11.2021 р. по 30 квітня 2022 р. у розмірі 7 233 грн.84коп.

Стягнути з Державного підприємства "Електричні системи" на користь держави 992,40 грн. судового збору.

Стягнути з Державного підприємства "Електричні системи" на користь ОСОБА_1 2000,00 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 15.12.2022року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Державне підприємство «Електричні Системи», м. Вінниця, вул. Стрілецька, 57Б, .

Суддя: