Провадження № 22-ц/802/1084/22 Категорія: 84 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Карпук А. К., Матвійчук Л. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання майна за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 , поданою від її імені представником ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що вона до 02.09.2018 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем.

У шлюбі ними було набуто у власність житловий будинок, який знаходиться на АДРЕСА_1 , в утриманні якого відповідач участі не приймає та не оплачує житлово-комунальні послуги.

На день звернення з позовом нею сплачено на ці витрати кошти у розмірі 53063,90 грн, що стверджується інформацією місцевого обчислювального центру, половину яких зобов`язаний відшкодувати відповідач.

Ураховуючи наведене, просила стягнути із відповідача на її користь 26531,95 грн за утримання будинку, 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 908 грн судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3198,55 грн витрат на утримання спільного майна, 415 грн витрат на професійну правничу допомогу та 75,36 грн судового збору.

У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 від імені позивачки ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову у заявленому розмірі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У даному випадку - це 10 грудня 2022 року.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Статями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, а відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Судом встановлено, що сторони являються співвласниками житлового будинку, що знаходиться на АДРЕСА_1 , придбаного у шлюбі (а.с.5, 6).

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживачів здійснювати оплату за утримання житла та за конкретні житлово-комунальні послуги у визначені строки та розмірах.

Судом встановлено, що за період з 01.10.2018 по 01.09.2021 на утримання належного сторонам будинку було сплачено 53063,90 грн, що підтверджується інформацією, наданою місцевим обчислювальним центром (а.с.7-10).

Відповідачем надано копії квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг за спірний період (а.с.80-105).

Дослідивши зазначені квитанції, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позову та необхідність стягнення із відповідача на користь позивачки половини понесених нею витрат на оплату житлово-комунальних послу протягом 2018 року у розмірі 3198,55 грн, оскільки решту коштів сплачено саме відповідачем.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що наявність у фізичному володінні відповідача паперових квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг не підтверджує факт сплати коштів ним, оскільки в графі платник зазначено ОСОБА_1 - відхиляються апеляційним судом з таких підстав.

Нерухомість, яка в силу закону є спільною власністю подружжя, зареєстрована лише за ОСОБА_1 (а.с.5).

У квитанціях зазначено прізвище ОСОБА_1 не як конкретного платника, а як власника приміщення за зазначеною адресою, тобто ідентифікується відношення певної особи до конкретної нерухомості.

Із наявних у справі даних щодо перетину позивачкою державного кордону суд першої інстанції вірно встановив, що оплата житлово-комунальних послуг за наданими відповідачем квитанціями здійснена у місті Луцьку саме у ті дні, коли позивачка фізично знаходилася за межами України, а тому і не могла самостійно їх здійснити (а.с.72-75).

Виходячи з наведеного, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано задовольнив позов частково.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , подану від її імені представником ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - суддя

Судді