ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року місто Чернівці справа № 2-1396/12

провадження №22-ц/822/954/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н.К.

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

секретар Петранюк Ю.Т.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

третя особа Мамаївська сільська рада Кіцманського району Чернівецької області

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 лютого 2013 року, головуючий у першій інстанції Войтун О.Б.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі ПАТ «Промінвестбанк») про визнання зобов`язань припиненими.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 22 травня 2007 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1283, на забезпечення якого 30 травня 2007 року укладено іпотечний договір, згідно з яким він є майновим поручителем виконання зобов`язань ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2011 року спадщина після його смерті визнана відумерлою.

Посилаючись на те, що спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, а внаслідок визнання спадщини відумерлою територіальна громада села Мамаївці не стала правонаступником ОСОБА_2 за кредитним договором, просив визнати зобов`язання за кредитним договором № 1283 від 22 травня 2007 року такими, що припинилися у частині, що виходить за межі вартості відумерлої спадщини, а також визнати зобов`язання за іпотечним договором від 30 травня 2007 року такими, що припинилися внаслідок смерті боржника ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівців від 20 лютого 2013 року позов задоволено.

Визнано зобов`язання за кредитним договором № 1283 від 22 травня 2007 року такими, що припинились у частині, що виходять за межі вартості відумерлої спадщини.

Визнано зобов`язання за іпотечним договором від 30 травня 2007 року такими, що припинились.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку зі смертю боржника припинено оспорюваний кредитний договір № 1283 у частині зобов`язань, що виходять за межі вартості відумерлої спадщини, у тому числі щодо забезпечення виконання зобов`язань.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

На зазначене рішення суду ТОВ «Кредитні ініціативи» подали апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Посилається на те, що оскаржуване рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права, оскільки вирішено питання про права ТОВ «Кредитні ініціативи», що є правонаступником ОСОБА_3 , як кредитора та іпотекодержателя, який не був залучений до участі у справі як співвідповідач.

Вказали, що судом не було враховано, а позивачем приховано від суду ту обставину, що рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 22 серпня 2012 року у справі №2-40/12 в задоволені позову ОСОБА_1 до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про розірвання договору іпотеки від 30 травня 2007 року та визнання зобов`язання за цим договором такими, що припинилися, про зняття заборони щодо відчуження житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання приватного нотаріуса Тронської М.М. виключити запис обтяження нерухомого майна з Державного реєстру іпотеки відмовлено.

При цьому, зустрічний позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 .. Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області про звернення стягнення заборгованості задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №1283 від 22 травня 2007 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки будинок житловий, загальною площею 270,0 кв.м., що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та Мамаївській сільській раді.

Вважають, що позивач ОСОБА_1 вже використав своє процесуальне право щодо звернення до суду з вимогою про припинення іпотеки та зняття обтяжень, а повторне звернення з тим самим предметом та з тих самих підстав є неприпустимим.

Вказують, що суд дійшов до помилкового висновку про те, що визнання спадщини відумерлою не є спадкуванням.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лягу Ю.М. вказав, що про згадане апелянтом рішення апеляційного суду від 22 серпня 2012 року суду першої інстанції було відомо, однак в обох справах різні підстави та предмет позову, оскільки законодавство містить різні вимоги до розірвання договорів та до припинення зобов`язань у зв`язку зі смертю фізичної особи та відсутності у нього будь яких спадкоємців.

Вказує, що суперечить вимогам ч.1 ст.277 ЦК України твердження апелянта про те, що визнання спадщини відумерлою є спадкуванням.

Крім цього, суду на момент винесення рішення не було відомо про заміну кредитора.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 22 травня 2007 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 1283, згідно з яким позичальник отримав кредит у розмірі 45 000,00 євро на строк до 15 травня 2020 року.

На забезпечення кредитних зобов`язань 30 травня 2007 року між ПАТ «Промінвестбанк», позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку банку передано житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , який належав на праві спільної часткової власності по 1/2 частки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 1.1. Договору іпотеки майнові поручителі позичальника ОСОБА_1 та ОСОБА_4 солідарно зобов`язані в межах вартості Предмету іпотеки та в порядку, передбаченому Кредитним договором та Іпотечним договором, повернути Іпотекодержателю кредитну заборгованість.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер.

Після смерті ОСОБА_2 , належна йому 1/4 частина будинку не була успадкована.

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері у вигляді 1/4 частини житлового будинку.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2011 року в справі № 2-0-13/2011 визнано спадщину у вигляді 1/4 частини будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , відумерлою та передано територіальній громаді села Мамаївці.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-Інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А., зареєстровано у реєстрі за №1424, згідно з яким ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-Інвестиційний банк» відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги за кредитним договором №1283 від 22 травня 2007 року, укладеним між ПАТ Промінвестбанк та ОСОБА_2 , а також за іпотечним договором від 30 травня 2007 року, укладеним між ПАТ Промінвестбанк та ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (т.1 а.с.150-153, п.3.1 відступлення права вимоги кредитного портфелю).

13 грудня 2022 року, ухвалою Чернівецького апеляційного суду залучено до участі у даній справі ТОВ «Кредитні ініціативи» як правонаступника відповідача.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що будь які спадкоємці ОСОБА_2 відсутні, а визнання спадщини відумерлою не є правонаступництвом, а тому на підставі ст.608 ЦК України зобов`язання нерозривно пов`язане з особою ОСОБА_2 і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою і є припиненим із смертю боржника у тому числі і іпотека є припиненою.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми: зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 1 статті 593 передбачено, що право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Відповідно до ч.1 статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії договору іпотеки. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Згідно положень ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Таким чином, якщо договір іпотеки не припинено з визначених законом підстав, то усі права і обов`язки, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися і є діючими до його повного виконання.

Матеріалами справи підтверджується, що між Акціонерним комерційним Промислово-інвестиційний банком (закрите акціонерне товариство) в собі філії «Відділення Промінвестбанк в м. Чернівці» (ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Чернівці») правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи» та фізичною особою ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 1283 від 22 травня 2007 року, згідно з яким позичальник отримав кредит в розмірі 45 000 Євро з кінцевим терміном повернення не пізніше 15 травня 2020 року.

На забезпечення кредитних зобов`язань 30 травня 2007 року укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Троянською М.М. та зареєстрований в реєстрі для реєстрації заборон за № 1011. Предметом іпотеки є розташований в АДРЕСА_1 житловий будинок, який належав на праві спільної часткової власності по 1/2 частки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до п.1.1. Договору іпотеки майнові поручителі позичальника ОСОБА_1 та ОСОБА_4 солідарно зобов`язані в межах вартості Предмету іпотеки та в порядку, передбаченому Кредитним договором та Іпотечним договором, повернути Іпотекодержателю кредитну заборгованість.

Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належна йому 1/4 частина будинку не була успадкована. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2011 року у справі № 2-0-13/2011 визнано спадщину у розмірі 1/4 частини будинку по АДРЕСА_1 відумерлою та передано територіальній громаді с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області.

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 у вигляді 1/4 частини житлового будинку.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: права та обов`язки як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.608 ЦК України визначено, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (частина перша статті 1282 ЦК України).

Отже, у разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідний правовий висновок виклав Верховний Суд України у постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13.

Обґрунтовуючи підстави даного позову, ОСОБА_1 посилався на те, що він не прийняв спадщину після смерті позичальника і жоден спадкоємець своїх прав на спадщину не заявив, а тому основне зобов`язання по Кредитному договору не може бути виконане і є припиненим у зв`язку зі смертю боржника.

Однак такі твердження позивача є хибними, з огляду на таке.

За приписами ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням.

Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 23 Закону «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності (спеціальне майнове право) на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Приписи статей 1281, 1282 ЦК України та статті 23 Закону Закону «Про іпотеку» у взаємозв`язку регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцем боржника в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою, а саме: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього.

Такі висновки Велика Палата Верховного Суду висловила в пункті 55 постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження №14-53цс18), пункті 69.5 постанови від 13 березня 2019 року в справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19).

З огляду на викладене такі доводи позовної заяви, що зобов`язання боржника ОСОБА_2 припинилося в зв`язку з його смертю є помилковим, оскільки може бути виконано іншими особами.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як смерть боржника за кредитним договором.

Пунктом 6 оспорюваного іпотечного договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобов`язання. Дія цього договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про іпотеку».

Згідно з пунктом 8.3. Договору іпотеки у випадку смерті іпотекодавців зобов`язання за цим договором переходять до їхніх спадкоємців.

Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Висновок щодо застосування статті 523 ЦК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19): у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Зобов`язання іпотекодавця за договором іпотеки може бути повністю припиненим з підстави, визначеної частиною першою статті 523 ЦК України, у випадку, коли спадкоємцем позичальника, а отже, і новим боржником за кредитним договором є інша особа, ніж цей майновий поручитель, і якщо останній не давав згоди на забезпечення виконання основного зобов`язання новим боржником.

Укладаючи договір іпотеки, позивач ОСОБА_1 свідомо та у визначений законодавством спосіб обмежив своє право власності на предмет іпотеки та передбачав ймовірність звернення стягнення на належне йому майно у примусовому порядку, а тому наявність або відсутність волевиявлення кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки не впливає та не порушує прав іпотекодавця.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі № 441/1647/15-ц (провадження №61-20489св19).

Суд першої інстанції не звернув увагу, що рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 22 серпня 2012 року задоволено частково зустрічний позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення заборгованості. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 по кредитному договору №1283 від 22 травня 2007р. в сумі 40 020,20 євро звернуто стягнення на предмет іпотеки - будинок житловий, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та Мамаївській сільській раді та знаходиться за адресою Чернівецька область, Кіцманський район, с.Мамаївці. вул.Чернівецька, 12.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини, встановлені рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 22 серпня 2012 року, яке набрало законної сили, має преюдиціальне значення та повторного доказування не потребує.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення договорів, задоволенню не підлягають.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктами першим, четвертим частини першої статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а заочне рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 20 лютого 2013 року скасувати.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» в зазначеній справі понесло судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 1 135 грн. за подачу заяви про перегляд заочного рішення та судовий збір у розмірі 161,00 грн. за подачу апеляційної скарги.

За таких обставин, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» слід стягнути понесені судові витрати у розмірі 1 296 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 лютого 2013 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа - Мамаївська сільська рада Кіцманського району, про припинення договорів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати в розмірі 1 296 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 грудня 2022 року.

Головуючий Н.К.Височанська

Судді: О.О.Одинак

Н.Ю.Половінкіна