КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Олійника В.І.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 10 листопада 2021 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про визначення частки майна у спільній сумісній власності, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_2 , стягувач - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Дмитро Валентинович звернувся із поданням про визначення частки майна у спільній сумісній власності, яке обґрунтоване тим, що у нього на примусовому виконанні знаходяться два виконавчі провадження, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі - 50 609 322,60 грн. по зведеному виконавчому провадженню.

Під час здійснення виконавчих дії приватним виконавцем встановлено, що на праві власності у боржника відсутні грошові кошти та цінності, на які можливо звернути стягнення задля виконання рішень суду.

З метою забезпечення реального виконання судового рішення приватним виконавцем 28 квітня 2021 року було винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника. Також, до Державного реєстру обтяжень рухомого і нерухомого майна були внесені відповідні реєстраційні записи.

Приватним виконавцем було встановлено майно боржника, яке належить йому на праві спільної сумісної власності (придбане під час шлюбу), та на яке можливо звернути стягнення, а саме житловий будинок та земельна ділянка, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що будинок був придбаний ОСОБА_1 під час шлюбу з боржником і на зазначене майно розповсюджується режим спільної сумісної власності.

В зв`язку з недостатністю майна та грошових коштів у боржника для виконання в повному обсязі вимог по зведеному виконавчому провадженню просив:

- визначити частку майна божника - ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,1000 га., та житловий будинок по АДРЕСА_1 , якими він володіє спільно з ОСОБА_1 , у розмірі 1/2 частин.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 10 листопада 2021 року подання виконавця задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що її не було повідомлено про розгляд справи.

Зазначає, що заборгованість ОСОБА_2 , яка стягується в межахвиконавчого провадження, виникла внаслідок його власних зобов`язань, оскільки він приховав укладення кредитного договору, а тому спільне майно подружжя не може бути направлено на погашення вказаної заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець зауважує, що визначена частка майна ухвалою суду, належить саме боржнику, а тому не впливає на права апелянта, щодо володіння її часткою.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , приватний виконавець Ляпін Д.В. підтримали вимоги апеляційної скарги. Належним чином повідомлені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не з`явились, при цьому ОСОБА_2 подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою її представника та залученням нового представника, при цьому доказів на підтвердження наявності хвороби представника не надала.

Колегія суддів, враховуючи неодноразові звернення із клопотаннями про відкладення розгляду справи ОСОБА_2 , які спрямовані на затягування розгляду, значний термін перебування справи на розгляді апеляційного суду, право сторін на розумний строк розгляду, прийшла до висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що приватним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику

Колегія суддів погоджується з таким висновком, при цьому зауважує, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції здійснено порушення норм процесуального права, які являється підставою для скасування ухвали.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д. В. на примусовому виконанні знаходяться два виконавчі провадження:

- № 65315948 з виконання Виконавчого листа № 757/17997/14-ц, виданого 11.11.2015 р. Печерським районним судом м. Києва про стягнення з з ОСОБА_2 (далі - Боржник) на користь ОСОБА_3 (далі - Стягувач) 25 174 863,39 грн суми боргу, 3 654,01 грн судових витрат.

- № 65301917 з виконання Виконавчого листа № 757/31170/15-ц, виданого 13.03.2020 р. Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 (далі - Боржник) на користь ОСОБА_3 (далі - Стягувач), 3% річних у розмірі 3 134 721 грн 92 коп., інфляційні втрати в розмірі 22 307 164 грн 92 коп. та судові витрати в розмірі 9 135, 00 грн.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (№ 3 від 30 квітня 2021 року) боржником 14 грудня 1990 року було укладено шлюб з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Відомості про розірвання шлюбу відсутні.

Згідно відомостей з Державного земельного кадастру України приватним виконавцем було встановлено, що земельна ділянка (кадастровий номер: :82:102:0046, площею 0,1000 га.), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 згідно Державного акту на право власності на землю КВ № 120185, виданого на підставі цивільно-правового договору Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Юрієм Вікторовичем від 22.09.2003 р. № 5871.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: 23142579 , видане 18.06.2014 Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Відповідно до ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до частин шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

За положеннями статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно зі ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно з частиною другої статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до статей 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Наведені норми надають право приватному (державному) виконавцю звертатись до суду з поданням про визначення частки боржника у спільному сумісному майні.

Місцевий суд вірно вказав, що приватним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику, що свідчить про можливість визначити частки майна божника у вказаному майні.

Належних доказів на спростування вказаного, особою, яка звернулась із апеляційною скаргою надано не було.

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 , які спрямовані на те, що заборгованість, яка виникла у ОСОБА_2 виникла внаслідок його власних зобов`язань, оскільки він приховав укладення кредитного договору, як підставу для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вказане жодним чином не спростовує можливість виділення частки майна божника у спільному майні подружжя, оскільки зазначене жодним чином не порушує права ОСОБА_1 , як власника іншої частини спільного майна.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального права.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Матеріали справи дійсно не містять доказів про повідомленні ОСОБА_1 про розгляд відповідного подання, а тому ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення подання приватного виконавця.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 10 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про визначення частки майна у спільній сумісній власності - задовольнити.

Визначити частку майна божника - ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,1000 га., кадастровий номер: :82:102:0046 по АДРЕСА_1 , якою він володіє спільно з ОСОБА_1 , у розмірі 1/2 частини.

Визначити частку майна божника - ОСОБА_2 в житловому будинку АДРЕСА_2 , яким він володіє спільно з ОСОБА_1 , у розмірі 1/2 частини.

Боржник - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Стягувач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «21» червня 2022 року.

Головуючий

Судді: