Номер провадження: 22-ц/813/8170/22 Головуючий у 1-й інстанції: Бескровний Я.В.
Єдиний унікальний номер судової справи:947/115/22 Доповідач Базіль Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) - Базіль Л.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

секретар Куріньова Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2022 року, ухвалене у складі судді Бескровного Я.В. у справі №947/115/22 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

У грудні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк (далі АТ КБ Приватбанк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 09.10.2018 року.

Підписуючи анкету-заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між сторонами договір про надання банківських послуг (далі - договір), що підтверджується підписом у заяві.

Таким чином, позивач взяті на себе зобов`язання за умовами договору виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого ліміту.

Натомість, відповідач не надав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням, внаслідок чого станом на 14.11.2021 року у відповідача перед банком утворилася заборгованість у розмірі 17895,27 грн., яка складається з: 17593,38 грн заборгованість за тілом кредиту, 301,89 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

На підставі викладеного, АТ КБ Приватбанк просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 09.10.2018 року у розмірі 17895,27 грн., та відшкодувати судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2270 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2022 року у задоволенні позову АТ КБ Приватбанк відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ Приватбанк, суд першої інстанції виходив із того, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що відповідачу надано кредитну картку та кредит. Суд критично віднісся до розрахунків заборгованості та довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідача, як до доказів отримання грошових коштів відповідачем, і вважав їх недопустимими доказами, оскільки на думку суду такі докази самі по собі без встановлення факту укладання договору, не є належними та допустимими доказами факту надання відповідачу кредиту та існування у нього заборгованості. Суд першої інстанції надав критичну оцінку розрахунку заборгованості, як доказу у справі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, АТ КБ Приватбанк через свого представника адвоката Сокуренко Н.В. подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги АТ КБ Приватбанк задовольнити. Стягнути з відповідача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відтак ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що йому було надано повну інформацію щодо надання банківських послуг.

Окрім того, відповідачем було підписано і паспорт споживчого кредиту за умовами якого, сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов договору позики (кредиту), а саме погодили строк дії, умови повернення кредиту, процентну ставку, відповідальність за порушення виконання зобов`язань.

Твердить, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що саме після ознайомлення з умовами та підписання паспорту споживчого кредиту, відповідачу було встановлено, потім збільшено кредитний ліміт і розпочато користування кредитними коштами.

Вважає висновок суду про непогодження умов договору безпідставним, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04 грудня 2019 року у справі №750/6058/17-ц, від 19 вересня 2019 року у справі №127/7543/17, від 12.02.2020 року у справі №382/327/18-ц, від 26.02.2020 року у справі №355/1091/17.

Зазначає, що доказом користування відповідачем кредитними коштами є виписка по рахунку, в якій відображено усі операції з використанням кредитних коштів, зняття грошових коштів, а також розмір нарахованих відсотків.

Виписка по рахунку є первинним бухгалтерським документом про видачу та сплату коштів за кредитним договором, цей документ є належним та допустимим доказом по справі, однак усупереч вимогам закону не прийнятий судом, як належний доказ.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі 200/5647/18 щодо представлення виписки по картковому рахунку, яка є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, та повинна досліджуватися судом.

Позиція відповідача на стадії апеляційного перегляду справи.

ОСОБА_1 своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний розгляд.

Учасники справи будучі належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Заяв чи то клопотань про відкладення апеляційного розгляду справи на адресу суду не направили.

У відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи на наявних у справі матеріалах.

Позиція апеляційного суду.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до приписів ч.3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно із п.3,4 ч.5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Так, згідно із приписами ч.5 ст. 175 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Положеннями ч.1 ст. 185 ЦПК України регламентовано, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у стаття 175 та 177 цього кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Із викладеного слідує, що на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, установивши, що документи, зазначені позивачем у якості додатків до позовної заяви фактично відсутні, суд першої інстанції на виконання вимог ст. 185 ЦПК України, мав залишити таку позовну заяву без руху, зазначивши встановлені недоліки, спосіб та строки їх усунення.

Таким чином, суд на виконання вимог ст. 12 ЦПК України, мав роз`яснити позивачу його процесуальні права, наслідки вчинення або невчинення таких процесуальних дій.

Натомість, як свідчать матеріали справи, суд першої інстанції, до вирішення питання про відкриття провадження у справі, установивши факт відсутності у матеріалах справи оригіналу квитанції про сплату судового збору (а.с. 88), залишив з цих підстав без руху, подану позовну заяву, про що постановив ухвалу від 10.01.2022 року (а.с. 89).

Ту обставину, що у матеріалах справи фактично відсутня виписка по рахунку, яка зазначена позивачем у якості додатку до позову (номер 5), суд першої інстанції залишив поза увагою, не повідомив заявника про відсутність зазначеного документа у матеріалах справи, тим самим порушив норми процесуального права, які призвели до ухвалення незаконного рішення.

Встановивши сукупність зазначених обставин, усуваючи допущені судом першої інстанції недоліки процесуального закону, керуючись вище зазначеними нормами процесуального права, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття та врахування на стадії апеляційного перегляду справи, виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 , наданої банком на стадії апеляційного перегляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з наданою позивачем копією анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 09 жовтня 2018 року ОСОБА_1 погодився отримувати послуги АТ КБ «ПриватБанк», при цьому розміри процентної ставки, пені та комісії, штрафу у заяві не визначені, анкета-заява підписана ОСОБА_1 , що ніким не оспорюється. (а.с. 25-26)

Зі змісту указаної анкети-заяви убачається, що ОСОБА_1 надав свою згоду на те, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та погодився з його умовами.

До позовної заяви долучено умови та правила надання банківських послуг, на яких відсутній підпис сторін договору (а.с. 29-73).

Наданий позивачем витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить чотири види тарифів для кредитних карт «Універсальна» («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT», «Універсальна GOLD»), а анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що підписана ОСОБА_1 не містить відомостей про те, якого саме виду платіжну кредитну карту «Універсальна» ним отримана, та з якими тарифами відповідач був ознайомлений.

До позовної заяви долучено роздруківку з інформацією про деякі умови кредитування, - паспорт споживчого кредиту до умов та правил надання банківських послуг, у якому визначено, зокрема, процентна ставка у межах пільгового періоду відсотків річних, процентна ставка за межами пільгового періоду процентів річних, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, розмір пені, штрафів. Паспорт споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 . Згідно відомостям, відображеним у документі, інформація зафіксована у паспорті зберігає чинність та є актуальною до 24.10.2018 року (а.с. 27-28). Відомостей про те, що сторонами досягнуто домовленості щодо продовження дії умов, окреслених у цьому документі, матеріали справи не містять.

Як слідує із довідки, наданої банком, ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_1 , датою відкриття якої зазначено 09.10.2018 року, термін дії визначено 09.22. (а.с.24).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 14 листопада 2021 року ОСОБА_1 має заборгованість перед АТ КБ Приватбанк у розмірі 17895,27 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 17593,38 грн, у тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту 0,00 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту 17593,38 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками 301,89 грн, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі статтею 625 ЦК України, 0,00 грн, пеня 0,00 грн, комісія 0,00 грн. (а.с. 11-22).

Зі змісту виписки по картковому рахунку вбачається, що

ОСОБА_1 користувався кредитною (платіжною) карткою, а саме здійснював різні банківські операції.

Мотиви апеляційного суду та застосовані норми права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч.1 ст. 1054 ЦК України регламентовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язуватися повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Нормами ч.1,2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитним договором може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника, та саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками.

На підтвердження заявлених вимог позивач надав до суду копію анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 09 жовтня 2018 року, роздруківку з інформацією про деякі умови кредитування (паспорт споживчого кредиту до умов та правил надання банківських послуг), витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг із Умов та правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості. На стадії апеляційного перегляду справи, банком долучено виписку з карткового рахунку відповідача.

Колегією суддів встановлено, що у анкеті - заяві позичальника від 09.10.2018 року, підписаній відповідачем відсутня умова договору про встановлення базової процентної ставки по кредитному ліміту. А зміст паспорту споживчого кредиту, вказує на те, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в паспорті. Сама по собі тривалість дії умов, зафіксованих у паспорті споживчого кредиту обмежена проміжком часу, та строк їх дії визначений до 24.10.2018 року.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У Постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 за наслідками касаційного перегляду скарги АТ КБ Приватбанк, зроблено правовий висновок про те, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Колегія суддів вважає, що у даній конкретній справі, що переглядається неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, суд першої інстанції підставно не врахував відомості, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг та Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», оскільки матеріали справи не містять інформації, а позивачем всупереч ст. 12,81 ЦПК України не надано доказів того, що зміст саме цих документів, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Ретельно перевіряючи доводи апелянта щодо наявності підстав для стягнення з відповідача кредитної заборгованості за тілом кредиту та прострочених відсотків, апеляційний суд зважає на наступне.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 сформовано правовий висновок, відповідно до якого позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не заперечується факт того, що ним 09.10.2018 року власноруч підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ Приватбанк на підставі якої йому були надані кредитні кошти, якими він користувався здійснюючи різні банківські операції, що підтверджується випискою по рахунку позичальника.

З огляду на викладене висновки суду першої інстанції про те, що між сторонами відсутній факт укладання правочину щодо надання кредиту відповідачу є хибними.

Із долученої банком до апеляційної скарги виписки по рахунку ОСОБА_1 , яка прийнята та досліджена апеляційним судом вбачається, що позивач здійснював списання коштів, нарахованих в якості відсотків за користування кредитними коштами, за рахунок тіла кредиту на загальну суму 6119 грн 77 коп., внаслідок чого неправомірно збільшив тіло кредиту на зазначену суму коштів, тоді як таких умов ні укладений договір, ні закон не передбачає. Крім того, відсутня домовленість сторін щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами.

На підставі викладеного, а також беручи до уваги те, що строк (термін) виконання боржником обов`язку, визначений моментом пред`явлення вимоги, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ КБ Приватбанк не повернуті ним, то їх слід стягнути з відповідача у судовому порядку в сумі 11775,50 грн.

З підстав того, що між сторонами відсутня домовленість про сплату відсотків за користування кредитними коштами не можуть бути задоволенні вимоги банку про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 301,89 грн.

У відповідності до приписів ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, та скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2022 року з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ Приватбанк, яким слід стягнути з ОСОБА_1 на користь банку за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 09.10.2018 року заборгованість за тілом кредиту в сумі 11775,50 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд,змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, враховуючи, що позовні вимоги банку, заявлені ним на суму 17895,27грн., задоволено на суму 11775,50 грн., що становить 65% від загальної ціни позову, то з ОСОБА_1 належить стягнути на користь АТ КБ Приватбанк судовий збір, сплачений банком за подання позову та апеляційної скарги в сумі 3688,75 грн.

Повний текст постанови складено 12.12.2022 року.

Керуючись ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 09.10.2018 року за тілом кредиту в сумі 11775,50 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір, сплачений за подання позову та апеляційної скарги в сумі 3688,75 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: Л.П. Воронцова

О.М. Полікарпова