ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1467/22 Номер провадження 22-ц/814/2376/22Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Боштенка В.Ю.,

за участі: позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Тарасенко В.Ю.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 олги до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу про надання відпустки

за апеляційною скаргою адвоката Тарасенко Віри Юріївни в інтересах ОСОБА_2 олги

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 07 червня 2022 року, прийнятого під головуванням судді Турченко Т.В. в м.Полтаві, зі складанням повного тексту 09.06.2022 року,-

в с т а н о в и в :

У травні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до районного суду з даним позовом.

Зазначав, що 07.02.2022 року йому довели до відома складений АТ «Українська залізниця» графік надання відпусток. Згідно з даним графіком, йому було запропоновано відпустку у 2022 році загалом на 38 календарних днів, а саме з 01.02.2022 року по 20.02.2022 рік і з 01.11.2022 року по 18.11.2022 рік. При цьому дні відпустки у лютому перенесли на 23.02.2022 рік.

В той же день, він отримав наказ №81/В від 07.02.2022 року, відповідно до якого з 23.02.2022 року по 15.03.2022 рік йому надано відпустку тривалістю 20 календарних днів.

З даним наказом він не згоден, вважає його незаконним, оскільки відповідачем порушено порядок та умови надання оплачуваної щорічної відпустки, а саме відсутня заява позивача про надання відпустки та графік відпусток не погоджений профспілкою, членом якої є ОСОБА_2 .

Просив скасувати наказ виробничого підрозділу пасажирського вагонного депо Харків-Сортувальний філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» №81/В від 07.02.2022 року про надання відпустки та стягнути з АТ «Українська залізниця» на його користь понесені судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 07 червня 2022 року відмовлено в задоволенні ОСОБА_2 олги до Акціонерного товариства «Українська залізниця», виробничого підрозділу «Пасажирське вагонне депо Харків-Сортувальний» про визнання незаконним наказу про надання відпустки.

Рішення суду мотивовано безпідставністю позовних вимог.

Рішення оскаржила адвокат Тарасенко В.Ю. в інтересах ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, що судом першої інстанції не надана належна оцінка доводам позивача.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання шляхом надіслання судових повідомлень учасникам справи на їх електронні адреси.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді заступника начальника виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо Харків-Сортувальний філії «Пасажирська компанія» АТ«Укрзалізниця».

Згідно графіка відпусток на 2022 рік, який затверджений заступником директора філії з управління персоналом філії «Пасажирська компанія» АТ«Укрзалізниця» Гриценко Л.В. та погоджений з головою первинної профспілкової організації філії «Пасажирська компанія» АТ«Укрзалізниця» Сівко І.В., передбачено надання ОСОБА_2 відпустку на 38 календарних днів, а саме з 01.02.2022 року по 20.02.2022 рік та з 01.11.2022 року по 18.11.2022 рік. При цьому початок відпустки перенесено на 23.02.2022 року.

На підставі зазначеного графіку відпусток відповідачем видано наказ №81/В від 07.02.2022 року, відповідно до якого з 23.02.2022 року по 15.03.2022 рік Ісмаілову надано відпустку, тривалістю 20 календарних днів.

Обгрунтговуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказував на недотримання відповідачем вимог трудового законодавства при виданні оскаржуваного наказу.

Районний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, своє рішення мотивував тим, що позивач не відноситься до жодної категорії, яка передбачена ч.13 ст.10 Закону України «Про відпустки», тому він і не має першочергового права обирати відпустку за власним бажанням у зручний для себе час.

Однак колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.

Статтею 79 КЗпП України передбачено порядок і умови надання щорічних відпусток, так в пункті 4 зазначено, що черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються роботодавцем за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.

Аналогічні норми містить і ст.10 Закону України «Про відпустки».

З матеріалів справи вбачається, що позивач є членом профспілки «Спілка залізничників України» (а.с.9-19), тоді як графік відпусток посвідчений головою профспілки апарату філії «Пасажирська компанія» ( а.с.67), членом якої Ісмаілов не є.

Пунктом 4.1 Колективного договору пасажирського вагонного депо Харків-Сортувальний на 2002- 2011 роки, схваленого конференціями трудового колективу, дію якого продовжено, передбачено регулювати тривалість робочого часу і часу відпочинку працівників пасажирського вагонного депо згідно з діючими на залізничному транспорті галузевими нормами, наказами, вказівками та Правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими в установленому порядку і погодженими з профспілковими комітетами в межах річної норми робочого часу.

Проте, погодження графіку відпусток позивачу проведено при недотриманні зазначених положень трудового законодавства та колективного договору.

Щорічна відпустка за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, як виняток, може бути перенесена на інший період тільки за письмовою згодою працівника та за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом у разі, коли надання щорічної відпустки в раніше обумовлений період може несприятливо відбитися на нормальному ході роботи підприємства, та за умови, що частина відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів буде використана в поточному робочому році ( ч.3 ст.11 Закону).

Стаття 12 Закону України «Про відпустки» передбачає, що щорічну відпустку на прохання працівника може бути поділено на частини будь-якої тривалості за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів.

Однак, у Ісмаілова не витребувана згода на перенесення його відпустки на листопад 2022 року, як і відсутнє його звернення до адміністрації відповідача з проханням поділити його відпустку на частини.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що надання Ісмаілову частини відпустки з 01.11.2022 року по 18.11.2022 рік виходить за межі року, за який надається ця відпустка, а саме за період з 29 серпня 2021 року по 28 серпень 2022 року.

Отже, при винесенні наказу №81/В від 07.02.2022 року вбачається порушення трудових прав позивача, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість заявлених вимог та скасування оскаржуваного наказу.

Згідно п.п.1, 3 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки апеляційним судом встановлено неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинами справи, то є підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

По справі позивачем сплачений cудовий збір за подачу позовної заяви 993 грн., за апеляційну скаргу на рішення суду 1488,6 грн. ( а.с.6,147). Загалом 2481,6 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Тарасенко Віри Юріївни в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 07 червня 2022 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати наказ виробничого підрозділу пасажирського вагонного депо Харків-Сортувальний філії «Пасажирська компанія» 2481,6 №81/В від 07.02.2022 року про надання відпустки ОСОБА_2 .

Стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,6 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.12.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна