Справа № 355/1711/21
Провадження № 2/355/469/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року

Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Червонописького В.С.,

секретаря судового засідання Котенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Баришівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Баришівська селищна рада Броварського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 серпня 2021 року державним нотаріусом Бобровицької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 у праві власності на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , яка увійшла до складу спадкового майна після смерті її сина ОСОБА_2 . Оскільки позивачем у 1994 році було приватизовано вищевказаний будинок, про що видано свідоцтво про право власнсоті на житло № НОМЕР_1 від 25 травня 1994, орган приватизації - госпрозрахункове бюро «Альтернатива», позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру у зв`язку з тим, що не було надано всіх необхідних документів для оформлення спадщини.

13 липня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та задоволено клопотання позивача про витребування з Бобровицької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області спадкову справу № 139/2021.

31.08.2022 від Бобровицької державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №139/2021 від 25.05.2021.

20.09.2022 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

В судове засідання позивач, представник позивача та відповідач не з`явились. Про розгляд справи були повідомлені належним чином.

У відповідності до частини 1 статті 81, частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 травня 1994 року приватизовано житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», виготовлено свідоцтво про право власнсоті на житло № НОМЕР_1 Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива».

Вищевказане свідоцтво видане на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 25 років помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 03 травня 2017 року за № НОМЕР_3

Факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 17.03.2021.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на його особисте майно, а саме до складу спадщини входить: належна йому 1/4 частка в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

20 серпня 2021 року з метою отримання у власність спадкового майна, що належало ОСОБА_2 на момент смерті, ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою до Бобровицької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 у праві власності на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 .

Однак, 20 серпня 2021 року державним нотаріусом Бобровицької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 у праві власності на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що не було надано всіх необхідних документів для оформлення спадщини, а саме - відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно.

Як зазначає позивач, ним втрачено оригінал свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло, виданого 25 травня 1994 року Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива» згідно з розпорядженням від 19 листопада 1993 року № 7, яке зареєстроване Переяслав-Хмельницьким бюро технічної інвентаризації.

З метою розшуку даного Свідоцтва позивач звертався до Комунального підприємства Баришівське бюро технічної інвентаризації з приводу отримання дублікату Свідоцтва № НОМЕР_1 , однак мені було повідомлено про те, що видати Дублікат свідоцтва вони не мають змоги, оскільки дублікати документів видають організації що видали оригінал Свідоцтва про право власності та видано Довідку № 206 від 20.04.2021р. з інформацією про власників житлового будинку по АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 року, згідно матеріалів інвентаризаційної справи Комунального підприємства «Баришівське бюро технічної інвентаризації» Власниками даного будинку є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , підставою виникнення права власності є свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло виданого 25 травня 1994 року Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива» згідно з розпорядженням від 19 листопада 1993 року № 7, яке зареєстроване Переяслав-Хмельницьким бюро технічної інвентаризації.

Враховуючи вищевикладене, а саме через невідповідність свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 виданого 25 травня 1994 року Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива» згідно з розпорядженням від 19 листопада 1993 року № 7, яке зареєстроване Переяслав-Хмельницьким бюро технічної інвентиризації виданого на будинок, що розташований в АДРЕСА_1 та втрату оригіналу даного свідоцтва виникає необхідність у визнанні права власності на відповідні частки за позивачем - право власності на 1 / 2 частки (1/4 в порядку спадкування та 1/4 особиста після смерті ОСОБА_2 ) будинку розташованого в АДРЕСА_1 .

За змістом статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у його редакції, чинній за станом на 06.01.1994), приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

За змістом частини 1 статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у його редакції, чинній як за станом на 06.01.94 р.), приватизація здійснюється, серед іншого, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 кв. м на сім`ю.

Як слідує з положень статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у його редакції, чинній як за станом на 06.01.94 р.), до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло на момент введення в дію цього Закону. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

За змістом статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у його редакції у наведеній тут частині, чинній за станом на 06.01.94 р.), приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) і організація продажу може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Передача квартир (будинків) у власність громадян відповідно до ст. 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок). Це право засвідчується ліцензією, що видається в порядку, який встановлюється КМ України.

Захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку судом, зокрема, шляхом, серед іншого, визнання цих прав.

За змістом статті 41 Цивільного кодексу України у редакції 1963 р., угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво - або багатосторонніми (договори).

Відповідно до положень статті 112, 113 Цивільного кодексу України у редакції 1963, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися, зокрема, своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 263 265, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , право власнсоті на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.Червонописький