Справа № 526/2330/21
Провадження № 2/526/72/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Павленко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч цивільну справу № 526/2330/21за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «ФК «Дінеро» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

29 вересня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою від 05 жовтня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі.

30 грудня 2021 року ухвалою суду розгляд цивільної справи за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 28.04.2022 залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «ФК «Дінеро».

Позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з заявою про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить звіт про доставку смс-повідомлення.

У відзиві на позов адвокат Клюєва І.С. зазначає про відсутність допустимих доказів, що підтверджували б наявність у ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права вимоги до ОСОБА_1 за договором відступлення права вимоги, відповідно право на позов взагалі відсутнє. Разом із тим, надана позивачем копія договору АG04399034 від 28.11.2018 р., ніби, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_2 містить лише зазначення інформації про Товариство та Клієнта. В той же час, подані до суду у якості доказів копії договору, додатку до договору та паспорт споживчого кредиту не можуть вважатися належними та достовірними доказами, оскільки не підтверджують факт підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам спеціального Закону. З огляду на викладене, надана позивачем паперова копія договору АG04399034 від 28.11.2018, додаток до договору та паспорт споживчого кредиту не відповідають вимогам ст. 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України, щодо достовірності та достатності доказів, та не можуть бути доказом факту укладення договору. Тому оскільки позивачем не доведений факт укладання з відповідачем договору позики, а також перерахування коштів на рахунок останнього, підстави для задоволення позову відсутні.

Від позивача надійшла відповідь на відзив до суду, в якому зазначено, що доказами, які би підтвердили факт укладення договору відступлення права вимоги № 01072019 є платіжні доручення, щодо оплати за відступлення права вимоги згідно Договором відступлення права вимоги 01.07.2019. Також зазначено, що з метою укладення Договору кредитної лінії № АG04399034 від 28.11.2018 та Додаткової угоди № АМ9097585 від 28.11.2018 та задля отримання коштів, відповідачем було зазначено особисті дані: номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання та надсилання попередньому кредиторові фотознімки на якому відображено відповідача з копією паспорта, тому позов слід задовольнити. До відповіді на відзив додано документи.

Суд, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № АG04399034, відповідно до умов якого первісний кредитор надав позичальнику кредит у сумі 6 800 грн. строком до 28.12.2018 на споживчі потреби, відсоткова ставка в день 0,65 %, реальна відсоткова ставка 234,00 % річних. Загальна вартість кредиту становить 8 126 грн.

Додатковою угодою № АМ 9097585 від 28.11.2018 надано кредит на суму 6 800 грн.

Загальна сума кредиту становила 8126 грн., загальна вартість кредиту - 13600грн.

Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 6 800 тис. грн.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 09.06.2020 загальний розмір заборгованості становив 13 792,65 грн., яка складала з тіла кредиту в розмірі 6 800,00 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1326,00 грн., заборгованість за комісіями 3 400,00 грн., заборгованість по нарахованому штрафу 2 266,65 00 грн.

Згідно розділу «Умови кредитної лінії Спеціальні умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № АG04399034 вказано про штраф в розмірі 50% від суми кредиту (6 800,00 х 50% = 3 400,00 грн).

01.07.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії № AG04399034 за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно ОСОБА_1 (а.с. 16-22)

Фактом укладення договору відступлення права вимоги № 01072019 є платіжні доручення, щодо оплати за відступленням права вимоги згідно з Договором відступлення права вимоги 01.07.2019 (а.с. 82-86)

Станом на дату укладення договору № 01072019 від 01.07.2019 відступлення права вимоги, сума заборгованості відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором становила 13 792,65 грн.

Відповідно Актів прийому-передачі Реєстру Боржників від 01.07.2019, 15.07.2019, 30.10.2019 до Договору відступлення прав вимоги № 01072019 від 01.07.2019, новий кредитор прийняв реєстр боржників б / н від 01.07.2019 до договору відступлення права вимоги від 1 липня 2022 року.

У витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 01.07.2019 значиться ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , № кредитного договору AG0439034 від 28.11.2018, загальна сума заборгованості 13 792,65 грн. (а.с. 28)

Додатковою угодою № б/н до Договору відступлення прав вимоги 01072019 від 01.07.2019 сторонами у зв`язку з виявленням помилок в Актах прийому-передачі Реєстру Боржників від 01.07.2019, 15.07.2019, 30.10.2019 дійшли згоди про внесення змін до зазначених Актів шляхом викладення правильних відомостей у Додатку до цієї Додаткової угоди. Право вимоги перейшло з моменту укладення первісних Актів прийому-передачі.

Відповідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від 25.08.2021, станом на 28.12.2020 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № АG04399034 від 28.11.2018 ОСОБА_1 сплачено 455 грн.

Станом на 25.08.2021 сума непогашеної заборгованості за кредитним договором становить 13337,65 грн. (а.с. 29)

Також відповідальність за порушенням грошового зобов`язання, визначеного ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано борг з урахування 3% річних за період з 28.12.2020 по 25.08.2021 в сумі 2326,93 грн.

Станом на 25.08.2021 загальна сума непогашеної заборгованості за кредитним договором становить 15664,58 грн.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України" Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, вказане положення законодавства передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором, що відповідає умовам кредитного договору.

Згідно з п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір про надання кредиту, є укладеним з додержанням письмової форми визначеної законом, оскільки укладений з додержанням процедури визначеної законом України «Про електронну комерцію», та підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у порядку визначеному ст. 12 Закону та умов кредитного договору.

На підтвердження факту укладення даного договору відповідачем свідчить зазначення в договорі його особистих даних, таких як номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання та праці, а також існування самого тексту договору у позивача, який згідно зі ст. 11 Закону є оригіналом такого договору .

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Підписавши даний договір, відповідач ОСОБА_1 погодилася з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро». Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що сторони в даних правовідносинах керуються Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі і щодо підписання документів електронним підписом.

28.11.2018 при реєстрації на сайті ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» відповідач фактично оформила кредитний договір відповідно до визначеної правилами процедури, здійснила його підписання з застосування одноразового ідентифікатора та користувалася кредитними коштами. Тому саме підписання документів цифровим підписом, і є в даному випадку волевиявленням відповідача на отримання кредиту.

Правила надання споживчих кредитів є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.

За таких обставин суд вважає, що договір позики був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Крім цього, суд вважає необхідним зауважити, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № АG04399034 від 28.11.2018 ОСОБА_1 28.12.2020 року сплачено 455 грн., вказана обставина свідчить про визнання ОСОБА_1 як самого договору, так і заборгованості за ним.

Згідно розрахунку ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» станом на 25.08.2021 загальна сума непогашеної заборгованості за кредитним договором становить 13337,65 грн., за підрахунком суду 13437,65.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання, нарахована за період з 28.12.2020 по 25.08.2021 становить 2326,93 грн, з яких: пеня складає 1229,20 грн, індекс інфляції - 833,56 грн, 3% річних - 264,17 грн, загальним розміром 2 326,93 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідач фактично оформив кредитний договір відповідно до визначеної правилами процедури, здійснив його підписання зі застосуванням одноразового ідентифікатора та користувався кредитними коштами.

Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання по кредитному договору, за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ТОВ «ФК «Дінеро», правонаступником яких є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», тому позов слід задовольнити в межах заявлених позовних вимог в сумі 15664,58 грн., оскільки суд не може вийти за межі позову в сторону погіршення становища відповідача.

Також на користь позивача слід стягти понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст. 12, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «ФК «Дінеро» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягти з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість по кредитному договору № АG04399034 від 28.11.2018 у розмірі 15 664,58 гри.

Стягти з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» судовий збір - 2270,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», розташоване за адресою: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8 м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи 38750239.

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 .

Третя особа - ТОВ «ФК «Дінеро» знаходиться за адресою: вулиця Сурікова, 3А м. Київ.

Головуюча: Л. В. Максименко