Справа № 344/8736/21
Провадження № 22-з/4808/74/22
Головуючий у 1 інстанції Польська М.В.
Суддя-доповідач Фединяк
13 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)
суддів: Максюти І.О., Пнівчук О.В.
секретаря Працун В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» адвоката Кузя Андрія Петровича про ухвалення додаткового рішення за результатом розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 26 серпня 2021 року, ухвалене в складі судді Польської М.В. в м. Івано-Франківську, повний текст складено 31 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» про захист прав споживачів,
У червні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до КП «Івано-Франківськводоекотехпром» про захист прав споживачів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що він є споживачем послуг з централізованого водопостачання, які надає КП «Івано-Франківськводоекотехпром». 09.05.2021 він виявив факт відсутності холодного водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим зателефонував о 14:35 год на телефон інформаційної лінії КП «Івано-Франківськводоекотехпром», однак оператор не відповідав на телефоний дзвінок. 18.05.2021 о 10:21 год він повторно зателефонував з приводу відсутності холодного водопостачання на телефон інформаційної лінії КП «Івано-Франківськводоекотехпром», оператор передав трубку спеціалісту Нищук, який у свою чергу відмовив йому у вирішенні питання безперебійного забезпечення послугами з централізованого холодного водопостачання, мотивуючи, тим, що місце приєднання магістральних (інженерних) мереж розташоване на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 і на це місце приєднання магістральних (інженерних) мереж КП «Івано-Франківськводоекотехпром» не має права доступу. У зв`язку з викладеним, він подав відповідачу заяви від 18.05.2021, від 19.05.2021 та від 27.05.2021 за якими просив: зреагувати на його виклики, як споживача, підписати акт-претензію, вжити заходи до безперебійного забезпечення послугами з централізованого холодного водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, відповідач так і не зреагував на його виклики, а листом від 31.05.2021 запропонував для поновлення водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 отримати дозвіл від власника суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , який на думку відповідача є співвласником водопровідної мережі. Вважає бездіяльність відповідача щодо: нереагування на його виклики як споживача; нескладання і непідписання акта-претензії ненадання комунальної послуги - централізованого водопостачання з зазначенням дати (строку) її ненадання; невжиття заходів до безперебійного забезпечення його послугами з централізованого водопостачання протиправною, такою що порушує його права як споживача комунальних послуг. Просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо: нереагування на його виклики як споживача, нескладання та не підписання акта-претензії ненадання комунальної послуги (централізованого водопостачання) із зазначенням дати (строку) її ненадання, невжиття заходів до безперебійного забезпечення послугами. Зобов`язати відповідача зреагувати на його виклики як споживача (прибути на його виклики як споживача від 18.05.2021, від 19.05.2021, від 27.05.2021), скласти та підписати акт-претензію ненадання комунальної послуги (централізованого водопостачання) з зазначенням дати (строку) її ненадання. Негайно вжити заходи до безперебійного забезпечення його послугами з централізованого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2021 року, залишеного без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року, у задоволені позову ОСОБА_2 до КП «Івано-Франківськводоекотехпром» про захист прав споживачів, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій ставилось питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що не брала участь у розгляді справи, однак рішення суду стосується її прав, свобод та інтересів.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 26 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» про захист прав споживачів закрито.

08 листопада 2022 року представник Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» адвокат Кузь А.П. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування понесених витрат за надання правничої допомоги за результатом розгляду апеляційної скарги у розмірі 2 600 грн.

14 листопада 2022 року ОСОБА_1 подала заперечення проти ухвалення додаткового рішення про стягненя витрат на правову допомогу у справі, посилаючись на те, що вона не є позивачем у справі, тому у разі прийнятті рішення у справі розподіл судових витрат не проводиться та не стягується з неї на користь відповідача судові витрати. Крім того, мало місце закриття апеляційного провадження у справі на підставі ст п.3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, а не ст. 255 ЦПК України, тому розпоідл судових витрат не передбачено.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви представника Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» адвоката Кузя Андрія Петровича про ухвалення додаткового рішення за результатом розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 26 серпня 2021 року з таких підстав.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до пункту «в» частини 4 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи , ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування рішення у справі з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що не брала участь у розгляді справи, однак рішення суду стосується її прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Види судових витрат, порядок їхньої оплати, розподілу, зменшення розміру тощо встановлено главою 8 ЦПК України.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої зазначеної статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина дев`ята статті 141 ЦПК України).

Встановлено, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 закрите у зв`язку з тим, що оскаржуване судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 не стосується прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 . Крім того ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутись в суд з позовною заявою у разі порушення її прав відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

Подання особою апеляційної (касаційної) скарги та відкриття апеляційного (касаційного) провадження у справі потребує відповідної підготовки інших учасників справи: вивчення апеляційної (касаційної) скарги, її мотивів і доводів, за необхідності - підготовка відзиву на скаргу, участь у судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи тощо.

Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (стаття 133 ЦПК України). Відповідно до статті 137 ЦПК України зазначені витрати несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Загальні норми ЦПК України спрямовані на відшкодування судових витрат стороні, яка виграла справу, тобто права якої були невизнані, оспорені або порушені іншою стороною та поновлені лише в результаті розгляду справи судом.

ЦПК України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина друга статті 141 ЦПК України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядалися, але справа провадженням закінчується у зв`язку із закриттям такого чи залишенням справи без розгляду (стаття 142 ЦПК України).

Перегляд судових рішень (як рішень, постанов та ухвал) у апеляційному та касаційному порядках унормовано спеціальними статтями ЦПК України. Доступ до апеляційного та касаційного переглядів є одним із принципів цивільного процесу і передбачений у пункті 8 частини третьої статті 2 та статті 17 ЦПК України.

При подачі апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції перевіряє відповідність апеляційної скарги щодо форми і змісту вимогам статті 356 ЦПК України, дотримання строку, встановленого статтею 354 ЦПК України, повноважень особи, яка подала таку скаргу, сплату судових витрат та постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

З цією процесуальною дією суду пов`язано право учасників справи подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого апеляційним судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження (частина перша статті 360 ЦПК України).

У частинах другій, четвертій статті 360 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту відзиву та вказано на необхідність надання доказів надсилання його копій та документів, доданих до нього, іншим учасникам справи.

Тобто надання відзиву на апеляційну скаргу є реалізацією принципу змагальності сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 та стаття 12 ЦПК України).

Відтак, подача апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження вимагає від інших учасників справи вчинення дій на захист своїх інтересів та спонукає до здійснення певних дій, які б не були реалізовані за відсутності апеляційної скарги.

Тому і у випадку закриття апеляційного провадження мають бути враховані судові витрати, які понесли інші учасники справи у зв`язку зі зверненням з апеляційною скаргою та відкриттям апеляційного провадження.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до пункту «в» частини 4 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За змістом пункту 3 частин першої, третьої статті 270 ЦК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (само представництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Так, у відповідності до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, що 19 січня 2022 року між КП «Івано-Франківськводоекотехпром» та адвокатським об`єднанням «Правнича компанія «Константа» в особі адвокатом Кузь А.П. укладено договір про надання правової допомоги №1885/п (Т. 2 а.с.134-135).

Предметом і метою Договору є надання адвокатом необхідну правничу допомогу під час цивільного провадження.

Згідно додаткового правочину №5 від 07.11.2022 року до договору про надання правової допомоги №1885/п забезпечення явки представника у справі становить 2 600 грн (Т.2 а.с.136)

ОСОБА_1 витрати понесені на професійну правничу допомогу під час апеляційного провадження не спростовані.

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно акту від 07 листопада 2022 року до договору про надання правової допомоги №188/п від 19 січня 2022 року розмір гонорару адвокатськогооб`єднання «Правнича компанія «Константа» становить 2 600 грн (Т.2 а.с.137).

Оскільки під час постановлення апеляційним судом ухвали від 01 листопада 2022 року не було вирішено питання про судові витрати, то клопотання представника Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» адвоката Кузя Андрія Петровича про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу під час апеляційного провадження є обґрунтованим та є підстави для прийняття додаткової постанови.

Разом з тим, згідно з урахуванням складністю справи та виконаних адвокатом робіт, зокрема складання відзиву на апеляційну скаргу та відсутність представника Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 , заявлений розмірі 2600 грн витрат на правову допомогу не є співмірними зі складністю та обсягом виконаної роботи та підлягає зменшення до 1500 грн, тобто витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги за подання відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 1500 (тисяча п`ятсот ) грн.

З огляду на зазначене, враховуючи фактичний обсяг наданих позивачу юридичних послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також відсутність клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки остання подала заяву про відмову у задоволенні заяви з підстав відсутності доказів надання адвокатом правової допомоги, апеляційний суд вважає обґрунтованими вимоги представника Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром`про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 344/8736/21, понесених у суді апеляційної інстанції.

Суд відхиляє заперечення ОСОБА_1 про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі у зв`язку з закриттям апеляційного провадженння у справі на підставі п.3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, оскільки подача апеляційної скарги ОСОБА_1 та відкриття апеляційного провадження, вимагає від інших учасників справи вчинення дій на захист своїх інтересів та спонукає до здійснення певних дій, які б не були реалізовані за відсутності апеляційної скарги. Комунальне підприємство «Івано-Франківськводоекотехпром» скористалось правом на відзив та 19 вересня 2022 року подало заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Тому у випадку закриття апеляційного провадження мають бути враховані судові витрати, які понесли інші учасники справи у зв`язку зі зверненням з апеляційною скаргою та відкриттям апеляційного провадження

Керуючись ст.133,141, 270, 368,381, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» адвоката Кузя Андрія Петровича про ухвалення додаткового рішення за результатом розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 26 серпня 2021 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи № 344/8736/21 в суді апеляційної інстанції задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 індетифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» 1 500 грн (одну тисячу п`ятсот гривень) на відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 16 грудня 2022 року.

Судді: В.Д. Фединяк

О.В.Пнівчук

І.О.Максюта