07.12.2022 Єдиний унікальний номер 205/6597/22
Номер провадження: 2/205/2839/2022
07 грудня 2022 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона,ОСОБА_1 , з ОСОБА_2 (далі - Відповідач) перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2003 року по 10 липня 2018 року. Від шлюбних стосунків сторони мають дитину: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час син є повнолітнім, однак навчається у Дніпровському фаховому коледжі радіоелектроніки на 3 курсі денного відділення за регіональним замовленням, спеціальність «Комп`ютерна інженерія», і потребує матеріальної допомоги.
У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 , на утримання сина,ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на її, ОСОБА_1 , користь аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи із 01 вересня 2022 року і до закінчення сином навчання.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про часткове задоволення позову з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2003 року по 10 липня 2018 року. Під час спільного сумісного подружнього життя у сторін народився ІНФОРМАЦІЯ_1 син ОСОБА_3 , що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 від 28.11.2018 року.
Судом також встановлено, що ОСОБА_3 досяг повноліття, однак, він навчається у Дніпровському фаховому коледжі радіоелектроніки на 3 курсі денного відділення за регіональним замовленням, спеціальність «Комп`ютерна інженерія», що підтверджується довідкою № 171 від 04.08.2022 року вказаного навчального закладу.
Доказів наявності аліментних зобов`язань відповідача перед іншими особами матеріали справи не містять.
Оскільки сторона позивача наполягає на неналежному виконанні відповідачем свого законодавче закріпленого обов`язку щодо утримання дитини, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються Главою 16 Сімейного кодексу України.
Згідно ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Аналогічні за своїм змістом висновки викладені у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» згідно яких обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
В даному випадку, судом встановлено, що спільна дитина сторін досягла повноліття, але не досягла 23 річного віку, і продовжує навчання у Дніпровському фаховому коледжі радіоелектроніки на 3 курсі денного відділення за регіональним замовленням, спеціальність «Комп`ютерна інженерія», у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги.
Відтак, суд доходить висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання їх повнолітнього сина, до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 двадцятитрьохрічного віку або завершення навчання (в залежності від того, яка подія наступить першою), оскільки дитина у зв`язку з навчанням потребує матеріальною допомоги, а відповідач, будучи, батьком дитини, зобов`язаний його матеріально утримувати.
Такий висновок суду ґрунтується також на нормах ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку) відповідно до яких держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Щодо стягнення аліментів за минулий період, а саме починаючи з 01.09.2022 року, суд зазначає про наступне.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть до суду докази того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Таким чином, оскільки позивач не надала доказів того, що вона вживала позасудових заходів для одержання аліментів із відповідача, який ухилявся від їх сплати, її вимоги про початок стягнення аліментів з 01.09.2022 року задоволенню не підлягають.
Сама по собі та обставина, що мати самостійно утримує дитину, не пред`являючи жодних претензій до батька не є підставою для присудження аліментів за минулий час, у зв`язку із чим суд відмовляє в задоволенні позову в частині вимог про стягнення аліментів з 01 вересня 2022 року, стягуючи такі аліменти із дня подачі даного позову до суду.
Враховуючи вказані обставини, у том числі, матеріальний стан відповідача, його стан здоров`я, спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу, волевиявлення позивача на отримання аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини, а також враховуючи інтереси та матеріальне становище дитини, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2022 року, і до моменту досягнення сином двадцяти трьох років або завершення навчання (в залежності від того, яка подія наступить першою).
Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування, суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, такий обов`язковий платіж підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 992 грн. 40 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 55, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, -
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) батька, щомісячно на утримання повнолітньої дитини: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 06 жовтня 2022 року і до моменту досягнення сином двадцяти трьох років або завершення навчання (в залежності від того, яка подія наступить першою).
3. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
4. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення аліментів із 01 вересня 2022 року по день подання позову - відмовити.
5.Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.