Справа № 303/8894/22
Провадження № 2о/303/172/22
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

26 грудня 2022 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Курах Л.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, що мало місце на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду з заявою, в якій просить суд встановити юридичний факт, що мало місце на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України.

Як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, судам слід мати на увазі, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатись у порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, за участю заявників і заінтересованих осіб.

При зверненні до суду із заявою про встановлення факту відмови від спадщини заявницею не зазначено в якості заінтересованих осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (ч. 4 ст. 177 ЦПК України).

Заявницею не надано до суду документа, котрий підтверджував би сплату нею судового збору за розгляд заяви окремого провадження.

Натомість норми Закону України «Про судовий збір» визначають заяви, за яких справляння судового збору не передбачено взагалі, та коло осіб, яким надається пільга у виді звільнення від сплати судового збору за подачу певних (визначених законом) заяв.

Згідно із п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору за звернення із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідність у встановленні якого виникла внаслідок: вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

В свою чергу такі обставини мають виникати внаслідок: збройної агресії, збройного конфлікту, тимчасової окупації території України, надзвичайної ситуації природного чи техногенного характеру.

За наслідками дослідження заяви та доданих до неї документів не встановлено підстав, передбачених ст. 1 Закону України «Про судовий збір», за котрими вказана заява була б віднесена до категорії заяв, судовий збір за подання яких не справляється.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження встановлюється ставка судового збору на рівні 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Нормами ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня 2022 року 2481,00 грн.

Отже, розмір суми судового збору, котра має бути сплачена заявником при зверненні із заявою про встановлення одного факту, що має юридичне значення, становить 2481 грн. х 0,2 = 496,20 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Заявниця у заяві вказала, що наторіусом було відмовлено у прийнятті даних заяв, однак, до матеріалів заяви не долучено письмової постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Свою позицію з цього приводу висловив в інформаційному листі від 16 травня 2013 року N 24-753/0/4-13 Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначивши, що судам слід звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Враховуючи вищезазначене, суддя дійшов висновку про необхідність залишення даної заяви без руху з наданням строку заявниці для їх усунення протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

Керуючись ст. ст. 185, 294, 315 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, що мало місце на тимчасово окупованій території України, - залишити без руху.

Надати заявниці строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання заявником даної ухвали, інакше заява буде вважатися не поданою та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Курах