РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/8247/20

Провадження № 22-ц/4815/1109/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Майданіка В. В.

секретар судового засідання Крижов В. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «М.В.Л.Груп»,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору Регіональний сервісний центр МВС

в Рівненській області

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 червня 2022 року у складі судді Тимощука О. Я., ухвалене в м. Рівне, повний текст рішення складено 01 липня 2022 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «М.В.Л. Груп», третя особа без самостійних вимог на предмет спору Регіональний сервісний центр МВС в Рівненській області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на транспортний засіб. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 27 травня 2013 року він придбав транспортний засіб автомобіль марки FIAT, модель DOBLO, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . Документи, які були підставою для первинної реєстрації транспортного засобу за ним на даний час знищені, у зв`язку із закінченням строків зберігання (три роки) на підставі п. 203 Наказу МВС від 10.01.2014 року № 5 ДСК «Про затвердження переліку документів, що створені під час діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів підприємств та закладів охорони здоров`я, що належать до сфери управління МВС України із закінченням строків зберігання документів». 24 травня 2017 року ним було укладено договір комісії № 6726/17/004011, згідно якого комісіонер, ТОВ «М.В.Л. Груп», в інтересах Комітента ( ОСОБА_1 ) прийняв на себе обов`язок відчуження транспортного засобу автомобіль марки FIAT, модель DOBLO, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . Вартість транспортного засобу згідно договору комісії складає 32 000 гривень. ТОВ «М.В.Л. Груп» 24.05.2017 року на виконання договору комісії в інтересах ОСОБА_1 як комісіонера, уклало договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким ТОВ «М.В.Л. Груп» після оплати, передає у власність покупцеві, ОСОБА_2 , вказаний транспортний вартістю 32 000 гривень. На підставі договору купівлі-продажу відповідачка набула права власності на транспортний засіб, однак договір купівлі-продажу транспортного засобу не підписаний покупцем, ОСОБА_2 , а тому є недійним. Просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 24.05.2017 року та визнати право власності на транспортний засіб автомобіль марки FIAT, модель DOBLO, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 червня 2022 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не дав оцінки тому факту, що спірний транспортний засіб залишився в його користуванні, а кошти за нього по договору купівлі-продажу не передавалися, що свідчить про відсутність правових наслідків оспорюваного договору. Вказує на процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції, які полягають в тому, що в разі ухилення від експертизи відповідачем суд мав би встановити факти, які ставилися на вирішення експертизи, зокрема, що підпис, виконаний на договорі купівлі-продажу транспортного засобу від 24 травня 2017 року, укладеного між ТОВ «М.В.Л. Груп» та ОСОБА_2 , на договорі комісії від 24 травня 2017 року та обліковій картці транспортного засобу марки FIAT, модель DOBLO, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , не належить ОСОБА_2 . Вважає, що в даному спорі є підстави для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, оскільки договір купівлі-продажу від 24.05. 2017 року є оспорюваним, а його недійсність хоча і прямо не встановлена законом, проте належними і достатніми доказами позивач довів його недійсність. Стверджує, що за відсутності підпису власника ОСОБА_2 на документах, які підтверджують укладання договору купівлі-продажу автомобіля, такий договір є недійсним силу положень ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України. Зазначає, що на момент звернення до суду транспортний засіб марки FIAT, модель DOBLO, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_2 . З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 25.05.2017 року відбулась перереєстрація транспортного засобу транспортний засіб марки FIAT, модель DOBLO, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 у територіальному сервісному центрі № 5641 регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області на ОСОБА_2 за Договором комісії № 6726/17/004011 від 24.05.2017 року, укладеним між ТОВ «М.В.Л. Груп» та ОСОБА_1 , і Договором купівлі-продажу, укладеним між ТОВ «М.В.Л. Груп» № 6726/17/004011 від 24.05.2017 року з ОСОБА_3 (а.с. 131, 132).

ОСОБА_1 як комітент уклав з ТОВ «М.В.Л. Груп» як комісіонером договір комісії № 6726/17/004011 від 24.05.2017 року.

Одночасно між ТОВ «М.В.Л. Груп», як комісіонером та ОСОБА_2 як покупцем було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6726/17/004011 від 24.05.2017 року.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 вказував, що договір купівлі-продажу транспортного засобу не підписаний покупцем, ОСОБА_2 , а тому є недійним, у зв`язку з чим просив суд про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання за ним права власності на вказаний транспортний засіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Правове регулювання відносин, пов`язаних із купівлею-продажем ТЗ, здійснюється на підставі положень ЦК з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 7.09.1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно п. 8 цього Порядку, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчений підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом у апеляційній скарзі, саме позивач ОСОБА_1 був ініціатором продажу автомобіля марки FIAT, модель DOBLO, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , своїй дочці, ОСОБА_2 . Відчуження відбувалося з його власної волі, в його особистій присутності у сервісному центрі МВС м. Рівне при укладенні вищезазначених договорів, де ним же було отримано свідоцтво про реєстрацію спірного транспортного засобу за ОСОБА_2 , який на той час перебував у його користуванні.

Встановлені обставини справи, підтверджені належними, достатніми і достовірними доказами свідчать про те, що оспорюваний позивачем договір купівлі-продажу належного йому автомобіля марки FIAT, модель DOBLO, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , вчинявся в його інтересах як продавця, комісіонером ТОВ «М.В.Л. Груп» і був спрямований на реальне настання правових наслідків договору купівлі-продажу, позивач мав намір на відчуження автомобіля та вчиняв послідовні дії, пов`язані з припиненням його права власності на автомобіль, що відповідало його внутрішній волі, а відтак відсутні підстави для визнання його недійсним.

Покликання апеляційної скарги на те, що договір є недійсним через відсутність у ньому підпису покупця спростовуються матеріалами справи та апеляційним судом відхиляються.

Так, із оригіналу договору комісії, який досліджений судом першої інстанції, вбачається, що у ньому наявний підпис ОСОБА_2 як покупця.

Суд також враховує, з моменту укладення цього правочину 24 травня 2017 року позивач не заявляв жодних претензій до ТОВ «М.В.Л. Груп» щодо непроведення розрахунку за договором комісії і сам договір комісії також не оскаржував. Більш того, позивач отримав в сервісному центрі МВС м. Рівне 25.05.2017 року особисто свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за новим власником ОСОБА_2 , не висловлював при цьому будь-яких претензій щодо цього та протягом усього періоду від моменту укладення договору до моменту пред`явлення до суду цього позову користувався транспортним засобом.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 червня 2022 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2022 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Майданік В. В.