Справа № 727/8480/22
Провадження № 2/727/1758/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Літвінової О.Г.

при секретарі Вальків А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «АЙБОКС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між публічним акціонерним товариством «АЙБОКС БАНК», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «АЙБОКС БАНК», та ОСОБА_1 , укладено договір про обслуговування рахунку у цінних паперах № 009956-Д від 10.10.2016 року. Пунктом 4.7. Договору про обслуговування рахунку у цінних паперах № 009956-Д від 10.10.2016 року, встановлено обов`язок здійснювати оплату послуг Депозитарної установи щомісячно до 15-го числа місяця, наступного за місцем, у якому надавались послуги. Наступного за місяцем, у якому надавались послуги, згідно рахунку-фактури, який надсилається Депозитарною установою Депоненту засобами поштового зв`язку не пізніше 5-го місяця, наступного за місяцем, у якому надавались послуги. Отже, виходячи з вищевикладеного ОСОБА_1 , підписавши Договір про обслуговування рахунку у цінних паперах № 009956-Д від 10.10.2016 року, взяла на себе обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати послуги Депозитарної установи згідно з умовами та строками. З червня 2019 року ОСОБА_1 перестали здійснювати оплату послуг, які надає АТ «АЙБОКС БАНК», а отже, такими діями порушили умови Договору про обслуговування рахунку у цінних паперах № 009956-Д від 10.10.2016 року. Так, станом на 12.09.2022 ОСОБА_1 не сплачено заборгованість за Договором про обслуговування рахунку у цінних паперах № 009956-Д від 10.10.2016 року у розмірі 3980,00грн., що є порушенням вимог цивільного законодавства та умов Договору.

А тому просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 5887,21 грн., що складається з основного боргу у розмірі 3980,00 грн., штрафу у розмірі 500 грн., пеню яка обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму 128,25 грн., індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 605,48 грн., а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 73,48 грн., та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.10.2022 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначаючи що, у тексті копії договору №009956-Д від 10.10.2016, доданій до позовної заяви, не міститься визначення суми вартості послуг за цим договором. Отже, умовою виникнення в Депонента (Відповідача) обов`язку сплати певної суми за цим договором має бути надсилання поштою Депозитарною установою рахунку-фактури, де мала б бути зазначена сума оплати за надані послуги. Тобто, надісланий рахунок-фактура мав би бути підтвердженням як надання таких послуг за договором №009956-Д від 10.10.2016, так й їх вартості. Будь-яких доказів надання Депозитарною установою (Позивачем) Депоненту (Відповідачу) послуг за договором №009956-Д від 10.10.2016, у зв`язку з чим, нібито, виникла заборгованість, до позовної заяви не додано. Також не додано доказів направлення засобами поштового зв`язку не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем, у якому надавалися послуги рахунків-фактур, як це передбачено п. 4.7 Договору №009956-Д від 10.10.2016. Очевидно, що надсилання позивачем будь-яких листів-вимог, про що зазначено у позові, не свідчить про дотримання передбаченого п. 4.7 договору №009956-Д від 10.10.2016 обов`язку надсилання саме рахунків-фактур, у тому числі через те, що лист-вимога, на відміну від рахунку-фактури, не є фінансово-господарським документом, який підтверджує здійснення відповідної операції. З огляду на те, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами обставин: надання ним послуг відповідачу за договором №009956-Д від 10.10.2016, про що він наголошує у позові; узгодженої вартості цих послуг; направлення відповідачу саме рахунків-фактур у порядку та строки, визначені п. 4.7 зазначеного договору; недотримання відповідачем умов цього договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість за цим договором у відповідача, тому відсутні підстави для стягнення коштів.

Представником позивача було надано відповідь на відзив. В якій зазначено, що пунктом 4.7. Договору про обслуговування рахунку у цінних паперах № 009956-Д від 10.10.2016 року, встановлено обов`язок здійснювати оплату послуг Депозитарної установи щомісячно до 15-го числа місяця, наступного за місцем, у якому надавались послуги. Наступного за місяцем, у якому надавались послуги, згідно рахунку- фактури, який надсилається Депозитарною установою Депоненту засобами поштового зв`язку не пізніше 5-го місяця, наступного за місяцем, у якому надавались послуги. Договором від 10.10.2016 року у пункті 4.1. встановлено, що Депонент оплачує послуги Депозитарної установи згідно з цим Договором, та відповідно до тарифів встановлених Депозитарною установою, які доведені до відома депоненту. Підписанням цього договору депонент стверджує, що він ознайомлений з тарифами Депозитарної установи на момент його укладання. Отже, виходячи з вищевикладеного, а саме норм договору та законодавства ОСОБА_1 , підписавши Договір про обслуговування рахунку у цінних паперах № 009956-Д від 10.10.2016 року, взяла на себе обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати послуги Депозитарної установи згідно з умовами та строками. Підписанням цього договору депонент стверджує, що він ознайомлений з тарифами Депозитарної установи. Враховуючи викладене, доводи відповідача, що договір має містити визначення суми вартості послуг є безпідставними та такими, що не відповідають умовам Договору про обслуговування рахунку у цінних паперах № 009956-Д від 10.10.2016 року, який відповідач самостійно уклала з АТ «АЙБОКС БАНК». Крім того, підписавши договір відповідач погодилась на те, що Депозитарна установа буде обслуговувати рахунок у цінних паперах. Тобто, навіть, якщо Депонент не робить не яких операцій по рахунку, Депозитарна установа все одно обслуговує та зберігає цінні папери. Також пунктом 4.7 Договору передбачено, що рахунок-фактури містить розшифровку нарахованих до сплати суми за надані послуги. Отже, відповідач була повідомлена кожен місяць про суми, що нараховані за послуги Депозитарної установи. Також відповідно до Довідки, отриманої від Начальника сектора з обслуговування рахунку в цінних паперах ОСОБА_2 , яка долучається до даної відповіді на відзив, всі рахунки-фактури були надіслані на відому АТ «АЙБОКС БАНК» адресу відповідача. Так, жодним пунктом Договору про обслуговування рахунку у цінних паперах № 009956-Д від 10.10.2016 року, не передбачено обов`язок Депозитарної установи направляти рахунок-фактури рекомендованим листом. Отже, підсумовуючи все вищевикладене, АТ «АЙБОКС БАНК» вжив усі можливі заходи для того, щоб направити Депоненту рахунки-фактури. Той факт, що не один із листів не повернувся, свідчить, про те, що всі листи були отримані і відповідач була повідомлена про нараховані суми до сплати за Договором про обслуговування рахунку у цінних паперах № 009956-Д від 10.10.2016 року. Так, отримуючи рахунки-фактури та не сплачуючи їх відповідач розуміла, що порушує умови договору. Тому, позивач вважає доданий до матеріалів справи розрахунок штрафних санкцій вірним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов визнала частково, з підстав викладених у відзиві.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством «АЙБОКС БАНК», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «АЙБОКС БАНК», та ОСОБА_1 , укладено договір про обслуговування рахунку у цінних паперах № 009956-Д від 10.10.2016 року.

Станом на 12.09.2022 ОСОБА_1 не сплачено заборгованість за Договором про обслуговування рахунку у цінних паперах № 009956-Д від 10.10.2016 року у розмірі 3 980,00грн., що є порушенням вимог цивільного законодавства та умов Договору.

АТ «АЙБОКС БАНК» направляло на адресу ОСОБА_1 вимогу від № 3115/12-01 від 19.08.2021 про погашення заборгованості за Договором про обслуговування рахунку у цінних паперах № 009956-Д від 10.10.2016 року, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та квитанцією про сплату відправлення № 991від 20.08.21 року. Крім того відправлений лист-вимога № 4554/12-01 від 18.11.2021, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та квитанцією поштового відправлення № 120 від 22.11.21 року. Але підтвердження про отримання відповідачем ОСОБА_1 не має.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При укладанні Договору сторони керувались частиною 1 статті 634 ЦК України. Згідно цієї статті Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 3980,00 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Судом встановлено, що у заборгованість входить основний борг, штраф, пеня, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної ставки НБУ, індекс інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми.

Проте, враховуючи наведені правові висновки, заборгованість зі сплати платежів за обслуговування кредиту, є необґрунтованою, оскільки відповідач не був повідомлений належним чином про суму заборгованості та розміру штрафу, пені та інше.

Наведена вище правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 708/195/19 (провадження № 61-1789св19).

З урахуванням викладеного, суд вважає позов ПАТ «Айбокс банк» в частині стягнення штрафу, пені, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної ставки НБУ, індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми відмовляє у задоволенні тієї частини вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1240,50 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 207, 526, 549, 626, 628, 633-634, 638, 1048 - 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 76 - 81, 89, 133, 141, 209, 229, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «АЙБОКС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «АЙБОКС БАНК» () заборгованість в розмірі 3980,00 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «АЙБОКС БАНК» () судовий збір у розмірі 1240,50 гривень.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.Г.Літвінова