ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1538/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/2602/21Тептюк Є. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,
Вініченка Б.Б., Карпенко О.В.,
за участю секретаряЧуйко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 27 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації вартості частини майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що з 23.09.2006 року по 22.10.2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу, ними було придбано автомобіль марки Volswagen GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який наразі зареєстровано за відповідачем.

Даний автомобіль придбано 26.05.2018 у ОСОБА_3 на підставі доручення, яке останній видав на ім`я позивача. Наприкінці травня 2019 року даний автомобіль за спільною згодою було поставлено на облік у територіальному сервісному центрі на ім`я відповідачки. З того часу відповідачка постійно користується вказаним транспортним засобом і уникає вирішення питання щодо сплати частки вартості автомобіля.

Оскільки майно було придбане сторонами в період шлюбу, і належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, за принципом рівності часток, позивач має право на Ѕ частку вказаного майна.

Після кількох збільшень позовних вимог ОСОБА_2 остаточно просив суд визнати автомобіль марки Volswagen GOLF, 2011 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошову компенсацію у розмірі 140545 грн., що становить Ѕ частину вартості автомобіля.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 27 вересня 2022 року позов задоволено частково.

В порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 140545 грн. за Ѕ ідеальної частки вартості автомобіля Volswagen GOLF, чорного кольору, 2011 року випуску, VIN: НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір у сумі 1405,45 грн.

Повернуто з державного бюджету позивачу ОСОБА_2 надлишково сплачений судовий збір в сумі 505,58 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у сумі 3000,00 грн. та судові витрати за правничу допомогу у сумі 6000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим що, оскільки сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого придбали спірний автомобіль - Volswagen GOLF, який належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності. Тому дана обставина не потребує доведення, і суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Враховуючи, що об`єкт спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 а - автомобіль - Volswagen GOLF, який був зареєстрований на ОСОБА_1 , під час судового розгляду справи на підставі договору купівлі-продажу був відчужений останньою на користь третіх осіб, тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути грошову компенсацію Ѕ частки середньої ринкової вартості даного автомобіля, на час розгляду справи, що становить 140545,00 грн. згідно висновку експерта.

Також суд врахував, що відповідачка відчужила спірне майно під час судового розгляду справи, позбавивши експерта можливості встановити ринкову вартість автомобіля, у зв`язку з чим приймалася до уваги середня ринкова вартість транспортного засобу.

З рішенням районного суду не погодилась ОСОБА_1 іоскаржила його в апеляційному порядку, вважаючи рішення незаконним та необґрунтованим з таких міркувань.

Вказує, що позивач збільшивши позовні вимоги до закінчення підготовчого засідання, просив стягнути з відповідачки суму 140545,00 грн., однак не скористався своїм правом змінити предмет та підстави позову, тому не пред`явив вимоги про поділ спільного майна автомобіля, визнання за ОСОБА_2 права на Ѕ частину автомобіля, присудження автомобіля, як неподільної в натурі речі, присудження ОСОБА_2 грошової компенсації замість його частки.

Апелянтка зазначає, що суд вийшов за межі позовних вимог, усупереч принципу диспозитивності, самостійно обрав правову підставу та предмет позову.

Також відповідачка вказує, що суд незаконно і необґрунтовано визнав висновок експерта від 15.06.2022 належним і допустимим доказом, оскільки висновок є неправдивим через завищення ціни автомобіля на 20% як ПДВ, та неврахування поправок на величину пробігу, технічний стан, наявність пошкоджень, комплектність автомобіля, що призвело до неправильного встановлення середньої ринкової ціни.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується лише в частині, яка стосується компенсації вартості автомобіля та підстав і предмета позову, а тому, апеляційний суд перевіряє рішення місцевого суду в межах вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22.10.2019 року, яке набрало законної сили 22.11.2019 року, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23.09.2006 року виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, актовий запис №19.

Відповідно до листа з Регіонального сервісного центу ГСЦ МВС в Черкаській області (філія ГСЦ МВС) від 29.11.2021 року № 31/23-2032, згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС 15.05.2019 року ОСОБА_1 набула право власності на автомобіль Volswagen GOLF, чорного кольору, 2011 року випуску, VIN: НОМЕР_3 , на підставі договору купівлі-продажу №7141/2019/1463117.

15.05.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу 7141/2019/1463117. ОСОБА_3 , як продавець в особі ОСОБА_2 , передав у власність покупцю в особі ОСОБА_1 автомобіль марки Volswagen GOLF, чорного кольору, НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 .

Згідно з висновком №149 судової автотоварознавчої експертизи від 15.06.2022 року, проведеної судовим експертом автотоварознавцем Березовським А.А., середня ринкова вартість автомобіля Volswagen GOLF, 2011 року випуску, НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату проведення дослідження складає 281090,00 грн. Даний висновок суд приймає як належний, достатній та достовірний доказ. Останній надано судовим експертом на виконання ухвали суду щодо призначення судової автотоварознавчої експертизи, і експерта попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384, ст. 385 КК України.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги експертний висновок №21/12/28 від 28.12.2021 року виготовлений на замовлення ОСОБА_1 ПП «Черкаський центр надання послуг» щодо ринкової вартості автомобіля Volswagen GOLF, VWZZZ1KZCM631222, 2011 року випуску та висновок експертного дослідження №ЕД-19/124-21/14630-АВ від 23.12.2021 року щодо ринкової вартості цього ж автомобіля, проведеного на замовлення адвоката Андріяша Р. П., оскільки вони суперечать один одному і проведені не в рамках судового розгляду справи, зокрема експерти не попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 384, ст. 385 КК України.

Задовольняючи частково вимоги позивача, суд першої інстанції, вірно залишив без задоволення вимогу позивача про визнання вказаного автомобіля спільною сумісною власністю, зазначивши, що сторонами по справі не заперечується той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого придбали вказаний спірний автомобіль, який належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, а тому дана обставина не потребує доведення.

Щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації Ѕ частки середньої ринкової вартості даного автомобіля, на час розгляду справи, яка становить 140545,00 грн., апеляційний суд зазначає наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати в судовому порядку поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на того з подружжя, який її спростовує.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що спірний автомобіль придбаний сторонами за час шлюбу, тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, частиною третьою якої передбачено, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя та четверта статті 12 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) вказано, що: «визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля та автобуса, суд першої інстанції виходив з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з подружжя, визначається із суми, за яку це майно було продано, а не із вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна.

Змінюючи рішення місцевого суду в частині розміру грошової компенсації, апеляційний суд дійшов висновку про те, що така компенсація підлягає стягненню з відповідача, виходячи з вартості транспортних засобів на час розгляду справи.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду погодився з таким висновком суду апеляційної інстанції.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

З урахуванням наведеного та відступаючи від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 201/14044/16-ц, провадження № 61-189ск17, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно».

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановив, що автомобіль Volswagen GOLF, чорного кольору, 2011 року випуску, буввідчужений ОСОБА_1 , однак до матеріалів справи нею не надано договору купівлі-продажу і ціни продажу, а тому суд, обґрунтовано задовольнив позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_1 компенсації за частку у вказаному автомобілі; і обґрунтовано визначив суму вартості компенсації, виходячи з висновку судової автотоварознавчої експертизи № 149 від 15 червня 2022 року про визначення ринкової вартості подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобіля Volswagen GOLF, чорного кольору, 2011 року випуску, розмір якої не спростований відповідачкою належними і допустимими доказами.

Доводи скаржниці, що висновок експерта необґрунтований, здійснена завищена вартість спірного автомобіля, зводяться лише до її незгоди з вартістю автомобіля і відшкодуванням половини цієї вартості ОСОБА_2 , тому апеляційний суд оцінює такі доводи критично.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які можуть бути підставами для скасування або зміни рішення.

Судові витрати, понесені скаржницею за подання апеляційної скарги, залишаються за нею.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 27 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2022 року.

Судді