Номер провадження: 22-ц/813/1248/22
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сидоренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

Позивач АТ «Ощадбанк» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №1565 від 13 вересня 2007 року в розмірі 668 971 доларів США 58 центів та 23 903 624,98 грн. та з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №738 від 23.08.2006 року у сумі 38 015 доларів США та 797 029,47 грн., а також просив суд стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що між АТ «Ощадбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 1565 від 13 вересня 2007 року, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 323 000 доларів США 00 центів та сплатити проценти за його користування в порядку і на умовах, визначених цим договором.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 13 вересня 2007 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки №1, згідно з яким, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з договору відновлювальної кредитної лінії №1565 від 13 вересня 2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому.

Також між АТ «Ощадбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 738 від 23 серпня 2006 року, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 59 405,00 доларів США 00 центів та сплатити проценти за його користування в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Невиконання відповідачами зобов`язань по укладеним договорам зумовило звернення АТ «Ощадбанк» до суду із відповідним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2016 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено. Стягнено у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №1565 від 13.09.2007 року в розмірі 668 971 дол. США 58 центів та 23 903 624 гривні 98 коп., з яких: прострочений основний борг по кредиту 323 000 дол. США, 00 центів; прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.10.2007 по 31.08.2016 345 971 дол. США, 58 центів; пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.09.2013 року по 01.09.2016 року 9 023 371,27 грн.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.09.2013 року по 01.09.2016 року 8 403 936,37 грн.; 3% річних від прострочених сум по кредиту за період з 01.09.2013 року по 01.09.2016 року 6 476 317,34 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №738 від 23.08.2006 року в розмірі 38 015 доларів США 30 центів та 797 029 гривень 47 коп., з яких: прострочений основний борг по кредиту 14 579 дол. США, 84 центів; прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.09.2006 по 31.08.2016 23 435 дол. США, 46 центів; прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту - 8 160,00 грн.; пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.09.2015 року по 01.09.2016 року 156 866,46 грн.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.09.2015 року по 01.09.2016 року 241 710,85 грн.; 3% річних від прострочених сум по кредиту за період з 01.09.2013 року по 01.09.2016 року 387 154,51 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 5 160 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору.

Стягнено з ОСОБА_2 1 720 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

1)Банк не надав до суду оригінали кредитних договорів, виписки за рахунками, доказів тримання відповідачем кредиту, а тому не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку;

2)положення щодо сплати комісії за супроводження кредиту є нікчемними, а тому не підлягає стягненню вказана комісія з позичальників.

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 23 листопада 2022 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя-учасник колегії Дришлюк І.А. перебував у відпустці з 05 грудня по 06 грудня 2022 року, а суддя-учасник колегії Драгомерецький М.М. перебував у відпустці з 07 грудня по 09 грудня 2022 року, що підтверджується довідками відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повне судове рішення виготовлено 12 грудня 2022 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту за договором №738 від 23.08.2006р. та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що 13 вересня 2007 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №1565, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 323 000, 00 доларів США. Повернення кредиту здійснюється у наступний термін: з 13 вересня 2007 року по 13 вересня 2017 року.

Згідно із п. 3.3.1 Кредитного договору, Позичальник зобов`язався, належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за Договором. Повернути Кредит в сумі 323 000,00 (триста двадцять три тисячі) дол. США, своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені Договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язання по цьому Договору сплатити штрафні санкції ,у строки та на умовах, що визначені Договором.

Пунктом 2.2.2 Кредитного договору встановлено, що Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми Кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором, у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником будь-яких зобов`язань за цим Договором або невиконання чи неналежного виконання та/або поручителем будь-яких зобов`язань за Договором.

Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором АТ «Ощадбанк» було укладено Договір поруки № 1 до кредитного договору № 1565 від 13.09.2007 року з ОСОБА_1 .

Згідно із п.п. 3.1. договору поруки поручитель відповідає по зобов`язаннях за кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі що і боржник.

Відповідно до п.п. 3.2. солідарні боржники залишаються зобов`язаними перед кредитором до тих пір поки всі зобов`язання за кредитним договором не будуть виконанні повністю.

Пунктом 7.8. Кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 статті 259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобов`язань Позичальника ( в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені), що передбачені умовами цього договору.

Через невиконання відповідачами своїх зобов`язань перед Позивачем по договору відновлювальної кредитної лінії №1565 від 13 вересня 2007 р. розмір заборгованості станом на 01.09.2016 р. складав 668 971,58 дол. США, та 23 903 624,98 гривень, з яких:

- прострочений основний борг по кредиту 323 000 дол. США, 00 центів;

- прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.10.2007 по 31.08.2016 345 971 дол. США, 58 центів;

- пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.09.2013 року по 01.09.2016 року 9 023 371,27 грн.;

- пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.09.2013 року по 01.09.2016 року 8 403 936,37 грн.;

- 3% річних від прострочених сум по кредиту за період з 01.09.2013 року по 01.09.2016 року 6 476 317,34 грн.

23 серпня 2006 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №738, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 59 405, 00 доларів США. Повернення кредиту здійснюється у наступний термін: з 23 серпня 2006 року по 23 серпня 2013 року.

Згідно із п. 3.3.1 Кредитного договору позичальник зобов`язався, належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за Договором. Повернути Кредит в сумі 59 405,00 (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста п`ять) дол. США, своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені Договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язання по цьому Договору сплатити штрафні санкції ,у строки та на умовах, що визначені Договором.

Через невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед позивачем по кредитному договору №738 від 23 серпня 2006 р. розмір заборгованості станом на 01.09.2016 р. складав 38 015,30 дол. США та 797 029,47 гривень, з яких:

- прострочений основний борг по кредиту 14 579 дол. США, 84 центів;

- прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.09.2006 по 31.08.2016 23 435 дол. США, 46 центів;

- прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту - 8 160,00 грн.;

- пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.09.2015 року по 01.09.2016 року 156 866,46 грн.;

- пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.09.2015 року по 01.09.2016 року 241 710,85 грн.;

- 3% річних від прострочених сум по кредиту за період з 01.09.2013 року по 01.09.2016 року 387 154,51 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики . Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Згідно із ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до п.5.2 кредитних договорів за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідачів у солідарному порядку 668 971,58 доларів США та 23 903 624,98 грн. та вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №738 від 23.08.2006 року (а саме: прострочений основний борг по кредиту 14 579 дол. США, 84 центів; прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.09.2006 по 31.08.2016 23 435 дол. США, 46 центів; пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.09.2015 року по 01.09.2016 року 156 866,46 грн.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.09.2015 року по 01.09.2016 року 241 710,85 грн.; 3% річних від прострочених сум по кредиту за період з 01.09.2013 року по 01.09.2016 року 387 154,51 грн.) заявлені на підставі розрахунку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту за договором №738 від 23.08.2006р.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі N 524/5152/15-ц (провадження N 61-8862сво18) зробив висновок, що: "надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до частин першої-третьої 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Положення спірного кредитного договору N PLRPGK від 28 травня 2008 року про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", частиною четвертою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України "Про захист прав споживачів" (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України "Про споживче кредитування" N 1734-VIII від 15 листопада 2016 року".

Умовами кредитного договору №738 від 23.08.2006р. (п.п. 1.7) передбачено, що за надання банківських послуг з кредитування позичальник сплачує банку наступні комісійні винагороди за супроводження кредиту у розмірі 80,00 грн. щомісячно.

Таким чином, зазначена винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо інших доводів апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Щодо доводів апеляційної скарги про не надання до суду оригінали кредитних договорів, виписки за рахунками, доказів тримання відповідачем кредиту, а тому не доведення належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку, колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №522/19853/15-ц за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк», Одеського міського відділення №7860 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про продовження дії договору та перенесення строків виконання зобов`язання по договорам про надання кредиту в іноземній валюті.

З Єдиного державного реєстру судових рішень в режимі повного доступу вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Одеського міського відділення № 7860 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про продовження дії договорів та перенесення строків виконання зобов`язання по договорам про надання кредиту в іноземній валюті.

Судом першої інстанції у цій справі встановлено, що 23.08.2006 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» укладений Кредитний договір № 738. Відповідно до п.п.1.1, 1.2, 1.4.1.1 Договору Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 59405, 00 дол. США, з відсоткової ставкою 11,5% у термін до 23 вересня 2013 року.

13 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі заступника начальнику кредитного відділу філії Одеське міське відділення № 7860 ВАТ «Ощадбанк» укладений договір відновлюваної кредитної лінії № 1565. Відповідно до п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.5, Договору Банк надав ОСОБА_2 грошові кошти в формі траншей на загальну суму 323000, 00 дол. США, з відсоткової ставкою 14% у термін до 13 вересня 2017 року.

Відповідно до ч.ч. 4-5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, судом в іншій судовій справі встановлено отримання кредитних коштів відповідачами.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат щодо правової допомоги неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2016 року скасувати в частині стягнення простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту за договором №738 від 23.08.2006р.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту за договором №738 від 23.08.2006р. у розмірі 8160 гривень відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судове рішення виготовлено 12 грудня 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк