Справа № 132/2939/22
Ухвала

Іменем України

29 листопада 2022 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Павленко І.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність головного державного виконавця Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Гузь Л.А.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Калинівського районного суду Вінницької області із скаргою на рішення, дії та бездіяльність головного державного виконавця Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Гузь Л.А.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали приходжу до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

На виконання ч. 5 ст. 177 ЦПК України, заявник зобов`язаний додати до скарги на рішення державного виконавця всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються скарга (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до скарги на рішення державного виконавця копії відповідних доказів).

Проте, скаржник звертаючись з даною скаргою до Калинівського районного суду Вінницької області не додала до скарги ні копії судового рішення, на виконання якого видано виконавчий документ, що унеможливлює повний та всебічний розгляд даної скраги.

За змістом п. «а» ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Скаржник оскаржує рішення головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 14329020 від 26.12.2017 і просить визнати постанову головного державного виконавця Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Гузь Л.А. від 26.12.2017 про закінчення виконавчого провадження № 14329020 неправомірною та зобов`язати начальника відповідного відділу ДВС скасувати постанову головного державного виконавця Гузь Л.А. про закінчення виконавчого провадження № 14329020 від 26.12.2017.

Із відповідною скаргою скаржниця звернулась до суду 18.11.2022. При цьому зазначає, що про закінчення виконавчого провадження № 14329020 від 26.12.2017 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку дізналася лише 10.11.2022.

Як вбачається із постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-874, виданого 11.08.2009 Калинівським районним судом про стягнення аліментів, виконавче провадження закінчено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто в зв`язку із закінченням строку, передбаченого для відповідного виду стягнення.

Згідно виконавчого листа №2-874/2007 аліменти стягувались на користь скаржниці до досягнення дітьми повноліття.

Відтак, скаржниці було чітко відомо коли її найменша дитина досягла повноліття. При цьому будь-яких доказів на підтвердження того, що вона з розумним інтервалом часу сама цікавилась виконавчим провадженням, до скарги не додано.

За таких умов, скаржниця мала реальну можливість дізнатися про порушення її права після досягнення найменшою дитиною повноліття.

Відповідно до ч.2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Проте, питання про поновлення майже п`ятирічного строку на подання скарги скаржником не порушується.

Отже, за аналогією права, якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то підлягають застосуванню положення статті 185 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, скаргу ОСОБА_1 , слід залишити без руху, надавши їй строк для усунення недоліків, зокрема звернення до суду з заявою про поновлення строку на подання скарги, навівши відповідні причини пропуску такого строку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.175, 177, 185, 447 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність головного державного виконавця Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Гузь Л.А., залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, скаргу вважати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку непідлягає. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя