Справа № 298/1386/22
Номер провадження 2/298/345/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

Головуючого судді Тарасевича П.П.,

при секретарі судового засідання Келешовчак І.І.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань, в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 червня 2022 року шлюбу між сторонами розірвано та стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 4200 (чотири тисячі двісті ) грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судовому засідання позивач участі не приймав, так як не був повідомлений про його місце і час, оскільки знаходився від січня 2022 року за межами області, і про винесене рішення дізнався тільки в серпні 2022 року. У травні 2020 року він особисто відвіз відповідачку ОСОБА_2 у гості до її батьків у с. Люта Великоберезнянського району і залишив там з умовою, що через два тижні він знову приїде за своїм сином ОСОБА_4 і відповідачкою. Але відповідачка ОСОБА_2 відмовилася повертатися додому не пояснивши причини такого вчинку. Після того, як відповідачка ОСОБА_2 безпричинно покинула його забравши з собою їх новонародженого сина він пережив сильне нервове потрясіння, що негативно відобразилося на його здоров`ї. Тривалий час був змушений лікувати нервову систему. Всілякими засобами він намагався налагодити відносини з своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 .. Неодноразово приїздив до неї та дитини, залишав кошти на утримання дитини. Багато разів відправляв кошти на банківську карту відповідачки. Кілька разів пропонував повернутися додому, так як у будинку його батьків кращі побутові умови для розвитку дитини. На протязі 2021 року двічі потрапляв у ДТП, знаходячись у вкрай пригніченому стані через, те що не мав можливості бути разом із сином ОСОБА_4 .

На сьогодні, склалася ситуація, коли він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів в твердій грошовій сумі, а саме 4200 (чотири тисячі двісті) гривень. Через погіршення стану здоров`я він втратив роботу, яка приносила стабільний прибуток і в даний час перебивається тимчасовими підробітками, які є не стабільними.

Крім того він проживає разом з батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , у яких також значно погіршився стан здоров`я, і які потребують постійного дорого вартісного лікування та реабілітації, так як обоє хворіють тривалий період часу.Посилаючись на зазначені обставини позивач просить змінити розмір аліментів які стягуються з нього за рішенням суду з 4200 грн. на 1500 грн.,

Позивач, будучи повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_1 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю просила змінити розмір аліментів, оскільки її син на даний час не має змоги сплачувати аліменти в такому розмір. Також зазначила, що позивач є її синам, на даний момент проживає за кордоном та перебуває у важкому моральному стані, а вона не має можливості за нього сплачувати аліменти в такому розмірі.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила повністю, та просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та звернула увагу, що аліменти повинен сплачувати позивач, а не його мати.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 червня 2022 року, та стягнуто аліменти з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 4200 грн., щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин.

Ч.1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що на протязі 2021 року двічі потрапляв у ДТП, знаходячись у вкрай пригніченому стані через, те що не мав можливості бути разом із сином ОСОБА_4 (про що свідчить довідки страхової компанії). Через погіршення стану здоров`я він втратив роботу, яка приносила стабільний прибуток і в даний час перебивається тимчасовими підробітками, які є не стабільними. Також зазначив, що проживає разом з батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , у яких також значно погіршився стан здоров`я, і які потребують постійного дорого вартісного лікування та реабілітації, так як обоє хворіють тривалий період часу (лікарські довідки додаються).

Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Із пояснень представника позивача, яка є його матір`ю, вбачається, що позивач проживає окремо від батьків, а твердження того, що представник позивача не має змоги сплачувати аліменти не є підставою для задоволення позову, оскільки аліменти стягуються саме з позивача, а не з його представника.

Ті, обставини, що у позивач проживає з батьками, які хворіють, а він потрапляв в ДТП самі по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.

Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Також, суд враховує, що визначений судовим рішенням розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства. Позивач є працездатною особою, має можливість заробляти на життя своєю працею, а зменшення розміру стягнутих аліментів негативно вплине на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволені позову судові витрати по справі залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 279, 354 ЦПК України, ст.ст.182, 184, 192 Сімейного кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів після його проголошення апеляційної скарги (сторонами, які не були при цьому присутні в той же строк, з дня отримання ними копії цього рішення) і набере законної сили після закінчення вищезазначеного строку, якщо не буде оскаржене, а в разі оскарження після апеляційного розгляду справи, якщо не буде скасоване.

Повний текст судового рішення складено 22 грудня 2022 року.

Головуючий Тарасевич П.П.