ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року

м. Валки

справа № 613/1425/21

провадження № 22-ц/818/2686/22

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря судового засідання Сізонової О.О.,

учасники справи:

позивач Селянське (фермерське) господарство «ЛАДА»,

відповідачі Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислова фірма «Зоряне»

третя особа: Богодухівська міська рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 15 грудня 2021 року постановлену у складі судді Уварової Ю.В, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Богодухівського районного суду надійшла позовна заява представника позивача Селянського (фермерського) господарства «ЛАДА» - адвоката Харченко К.С. до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ТОВ «Агропромислова фірма «Зоряне», третя особа Богодухівська міська рада, у якому просить визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру в Харківській області про затвердження документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність громадянам відповідачам у справі, скасувати державну реєстрацію права власності відповідачів на ці земельні ділянки та право оренди цих земельних ділянок за орендарем, витребувати ці земельні ділянки в постійне користування позивача.

13.12.2021 представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить забезпечити позов Селянського (фермерського) господарства «ЛАДА» шляхом заборони відчуження земельних ділянок:

- площею 1,8721 га з кадастровим номером :01:004:0413, яка належить ОСОБА_18 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

- площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0414; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0415; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0416; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0417; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0418; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0421; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0422; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0423; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0424; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0425; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0428; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0429, площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0430, які належать ОСОБА_19 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

- площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0419; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0420; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0426; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0427, які належать ОСОБА_20 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

В обґрунтування заяви зазначає, що 06.03.2018 року ГУ Держгеокадастру у Харківській області винесло НАКАЗ №1191-СГ «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою», відповідно до якого припинено право постійного користування земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення площею 39,2100 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області, на підставі державного акту на право постійного користування землею Серії ХР 04-00-000918, у зв`язку із смертю користувача земельної ділянки гр. ОСОБА_21 . Також, вказаним наказом земельну ділянку загальною площею 39,2100 га віднесено до земель запасу (код КВЦПЗ - 16.00) державної власності сільськогосподарського призначення на території Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області.

16 березня 2021 року рішенням Господарського суду Харківської області по справі №922/4014/20 визнано за С(Ф)Г «ЛАДА» право постійного користування земельною ділянкою площею 39,2100 гектарів, розташованою за межами населених пунктів на території Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області, призначеної для ведення селянського (фермерського) господарства, яка була надана на ім`я ОСОБА_21 відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії ХР 04-00-000918, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №233.

12.05.2021 рішення Господарського суду Харківської області по справі №922/4014/20 набрало законної сили та саме з цієї дати С(Ф)Г «ЛАДА» поновило своє право постійного користування земельною ділянкою.

Проте, згідно листа в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Харківській області Петра Якушко від 24.06.2021 наказами ГУ Держгеокадастру у Харківській області спірна земельна ділянка була розділена та в її межах були утворені менші земельні ділянки, які були передані в приватну власність для ведення особистого селянського господарства. Накази ГУ Держгеокадастру у Харківській області про затвердження документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність Відповідачам 2-19 були винесені 31 травня 2018 року і після реєстрації речових прав на нерухоме майно Відповідачі 2-19, окрім 5 Відповідача 19 ОСОБА_18 , розпорядилися переданими їм у приватну власність земельними ділянками, уклавши відповідні договори купівлі-продажу із ОСОБА_19 (Відповідач 20) та з ОСОБА_20 (Відповідач 21).

Отже, станом на 13.12.2021 власниками спірних земельних ділянок є три фізичні особи - ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Предметом спору у вказаній позовній заяві, в тому числі, є витребування у постійне користування земельних ділянок, що належать вказаним фізичним особам. Фактично, підставою звернення до Богодухівського районного суду Харківської області з даною позовною заявою слугували неправомірні дії посадових осіб ГУ Держгеокадастру у Харківській області, а саме видання наказу №1191-СГ «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою» від 06 березня 2018 року, який визнано судом недійсним, та який надав можливість передати спірну земельну ділянку у власність фізичним особам. Таким чином, позивач, з метою виконання рішення Господарського суду Харківської області від 16.03.2021 року по справі №922/4014/20 та фактичного поновлення права користування спірною земельною ділянкою змушений звернутись до Богодухівського районного суду Харківської області з відповідною позовною заявою адже, наразі неможливо виконати рішення господарського суду у зв`язку з поділом, відчуженням та продажом спірної земельної ділянки. Подальше відчуження спірного майна може істотно утруднити, або зробити взагалі неможливим виконання як вже існуючого рішення господарського суду так і ймовірного рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідачі вже вчиняли дії щодо розподілу та відчуження спірного майна й можуть продовжити вчинення відповідних дій. Отже, в даному випадку наявні підстави для забезпечення позову, оскільки у разі відчуження нерухомого майна стане неможливим і виконання рішення суду, і ефективний захист й поновлення прав позивача. Вчасне вжиття заходів забезпечення позову у даній справі дозволить досягти мети, визначеної у ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 15 грудня 2022 року заяву представника позивача Селянського (фермерського) господарства «ЛАДА» - адвоката Харченко К.С. про забезпечення позову задоволено.

Заборонено відчуження земельних ділянок:- площею 1,8721 га з кадастровим номером :01:004:0413, яка належить ОСОБА_18 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

- площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0414; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0415; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0416; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0417; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0418; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0421; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0422; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0423; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0424; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0425; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0428; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0429, :01:004:0430 які належать ОСОБА_19 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

- площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0419; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0420; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0426; площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:004:0427, які належать ОСОБА_20 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Ухвала мотивована тим, що забезпечення позову шляхом заборони відчуження земельних ділянок, не забороняє використання цих ділянок за цільовим призначенням відповідно до закону - до вирішення спору по суті, отже застосування заходів забезпечення позову не матиме негативних наслідків для інших осіб, в той час як незастосування заходів забезпечення може мати негативні наслідки для позивача, про які зазначено вище

Не погодившись з ухвалою суду керівник Головного управління держгеокадастру у Харківській області Кундрюков Ю.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в оскаржуваній ухвалі взагалі не зрозуміло з яких мотивів виходив суд, призначивши захід забезпечення позову у вигляді заборони відчуження земельних ділянок. Запропонований зачвником та обраний позивачем способ забезпечення позову не є розумним та співмірним з предметом спору. В порушення вимог ст. ст. 81, 151, 152 ЦПК заявник не надав жодних доказів стосовно існування реальної загрози відчуження відповідачами спірних земельних ділянок іншим особам або дій спрямованих на знищення земельних ділянок як об`єктів цивільних прав ( оголошень про продаж чи намір передати спірні земельні ділянки в оренду іншим особам, заяв про поділ/об`єднання спірних земельних ділянок, тощо)

Дослідивши наявні у справі докази, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали контрольного провадження, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судовим розглядом, позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ТОВ «Агропромислова фірма «Зоряне», третя особа Богодухівська міська рада про визнання недійсними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру в Харківській області про затвердження документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність, скасування державної реєстрації земельних ділянок, скасування державної реєстрації права власності та права оренди на земельні ділянки, витребування земельних ділянок

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову це фактично гарантія захисту прав позивача, що гарантує в майбутньому належне виконання судового рішення, оскільки забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів із забезпечення позову може бути неможливою. Предмет забезпечення позову виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з п. п., 2, ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: забороною вчиняти певні дії.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Дані положення судом першої інстанції під час вирішення питання про забезпечення позову були враховані.

Під час звернення до суду з заявою про забезпечення позову заявник зобов`язаний надати суду докази на підтвердження реально існуючої загрози невиконання та/або утруднення виконання майбутнього рішення суду, в разі задоволення позову.

Під час прийняття рішення про можливість забезпечення позову суд першої інстанції повинен визначити вид забезпечення, яке підлягає застосуванню та відповідно обґрунтувати підстави його застосування.

Як встановлено судом першої інстанції,. що наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області припинено право користування земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення, площею 39,2100 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області, на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХР 04-00-000918, у зв`язку зі смертю користувача земельної ділянки гр. ОСОБА_21 . Зазначена земельна ділянка віднесена до земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення на території Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області.

Рішенням Господарського суду Харківської області за СФГ «Лада» зазначений наказ ГУ Держгеокадастру визнано недійсним та визнано право користування земельною ділянкою, площею 39,2100 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області, призначеною для ведення селянського (фермерського) господарства, яка була надана на ім`я ОСОБА_21 , відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії ХР 04-00-000918.

Згідно з листом ГУ Держгеокадастру у Харківській області на підставі клопотань громадян про надання дозволів на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, Головним управлінням видано накази про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, розташованих за межами населених пунктів на території Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області для ведення особистого селянського господарства на зазначений земельний масив, площею 39,21 га.

Відповідно до копій договорів купівлі-продажу власники земельних ділянок, окрім ОСОБА_18 , передали земельні ділянки у власність ОСОБА_19 та ОСОБА_20 за відповідними договорами купівлі-продажу.

На підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_18 , а ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на підставі договорів купівлі-продажу є власниками спірних земельних ділянок, які в подальшому були передані у користування ТОВ «Агропромислова фірма «Зоряне» на праві оренди.

В свою чергу позивач претендує на повернення земельних ділянок у своє постійне користування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у даній справі дійсно виник спір щодо вказаних земельних ділянок і що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, та що незабезпечення позову шляхом заборони зазначених в заяві земельних ділянок в даному випадку може значно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутись до суду. Процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи, оскільки заходи забезпечення покликані лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, а умовою його застосування є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З огляду на приписи ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 18, 19, 265 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено обов`язковість судового рішення однією з основних засад судочинства, яка з огляду на положення ст.ст. 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається спір про право між сторонами, позивачем надано докази, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду висновки суду щодо задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 15 грудня 2021 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення.

Ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 15 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2022 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

А.В. Котелевець