УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В

за участю секретаря: Бражніченко І.О.

скаржника: ОСОБА_1

представника суб`єкта оскарження ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Яковенко Владислав Андрійович - державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування рішень державного виконавця та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою у якій просив, суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ЯКОВЕНКА Владислава Андрійовича від 31 жовтня 2022 року у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа у справі №761/13085/14-ц, виданого 26 вересня 2022 року Шевченківським районним судом міста Києва;

-зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - прийняти до виконання виконавчий лист від 26 вересня 2022 року у справі №761/13085/14-ц та відкрити відповідне виконавче провадження за цим виконавчим листом.

-зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - в десятиденний строк повідомити суд та стягувача про виконання ухвали, постановленої у справі за цією скаргою.

У скарзі зазначено, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2022 року в цивільній справі №761/13085/14-ц зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі - «Боржник») вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії у виконавчому провадженні №61344253, спрямовані на примусове виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 24 січня 2020 року в цивільній справі №761/13085/14-ц. Відповідний виконавчий лист від 26 вересня 2022 року, стягувачем за яким є ОСОБА_1 (далі - «Стягувач») - пред`явлено на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

У скарзі зазначено, що повідомленням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Костюченко Анни Петрівни від 07 жовтня 2022 року виконавчий лист повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначено, що даний виконавчий документ має бути пред`явлений безпосередньо до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

Скаргу обґрунтовано тим, що у жовтні 2022 року виконавчий лист від 26 вересня 2022 року пред`явлено стягувачем на виконання за належною підвідомчістю до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Проте, оскаржуваним повідомленням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича від 31 жовтня 2022 року - вказаний виконавчий лист від 26 вересня 2022 року №761/13085/14-ц - повернуто Стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». За таких обставин, стягувач вважає свої права порушеними діями та рішенням (у формі повідомлення від 31.10.2022) державного виконавця ВПВР ДДВС МЮ Яковенка Владислава Андрійовича про повернення виконавчого листа без прийняття до виконання, що повністю та остаточно унеможливлює примусове виконання судового рішення, - змушений звернутися до суду з цією скаргою

Скаржником вказано, що «порядки», «інструкції», «положення», «накази», «розпорядження» та інші підзаконні (нормативні та розпорядчі) акти органів виконавчої гілки влади (в тому числі органів юстиції) - приймаються виключно на підставі Конституції та законів, і не можуть їм суперечити. Таким чином, підзаконні акти не можуть регулювати будь-які правовідносини інакше, ніж вони врегульовані Конституцією та законами України як правовими актами вищої юридичної сили. А тому посилання державного виконавця на пункт 4 розділу І «Інструкції з організації примусового виконання рішень», - не може слугувати належною підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання. Боржник не може здійснювати примус до себе самого, тому покладення функції примусового виконання на самого боржника за судовим рішенням та виконавчим документом (або на його посадову чи службову особу) - не узгоджується з принципом верховенства права, суперечить вимогам закону та самій правовій природі виконавчого провадження, і є юридичним нонсенсом.

Крім того, скаргу мотивовано тим, що в оскаржуваному повідомленні від 31 жовтня 2022 року виконавець з посиланням на пункт 4 розділу І «Інструкції з організації примусового виконання рішень» (затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012) зазначає, що пред`явлений стягувачем до виконання виконавчий лист від 20.09.2021 - не підлягає виконанню Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Разом з тим, за змістом пункту 4 розділу І «Інструкції з організації примусового виконання рішень», - Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Офіс Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада правосуддя, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи, а також розташовані у місті Києві територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень чи еквівалентну суму в іноземній валюті або двадцять п`ять та більше мільйонів гривень чи еквівалентну суму в іноземній валюті, якщо місцем виконання рішення є місто Київ. Відділ примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Також, скаржником вказано, що тлумачення виконавцем зазначеної норми зводиться до того, що виконавчий лист від 26.09.2022 №761/13085/14-ц має пред`являтися на примусове виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), тобто саме до Боржника, - і навіть незважаючи на те, що цей виконавчий лист вже повернуто без прийняття до виконання державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анною Петрівною відповідним повідомленням від 07 жовтня 2022 року.

Крім того, у скарзі зазначено, що стягувач вважає, що прийняття виконавчого документу до виконання, відкриття виконавчого провадження - є виконавчими діями в розумінні Закону, а отже жоден з державних виконавців (посадових осіб) Боржника не може вчиняти такі виконавчі дії відносно самого боржника, в силу імперативних вимог частини четвертої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, виконавчий лист про зобов`язання органу державної виконавчої служби вчинити певні дії - за жодних умов не може бути пред`явлений на примусове виконання до того самого суб`єкта (органу державної виконавчої служби), який власне і є боржником за цим виконавчим листом. А відтак, виконавчий лист від 26.09.2022 №761/13085/14-ц був правомірно повернутий без прийняття до виконання державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анною Петрівною повідомленням від 07 жовтня 2022 року, - однак протиправно повернутий без прийняття до виконання державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем оскаржуваним повідомленням від 31 жовтня 2022 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2022 року скаргу було залишено без руху і надано заявнику строк для усунення недоліків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києві від 21.11.2022 року вказану скаргу було прийнято до розгляду.

06.12.2022 року до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив у якому представник просив суд відмовити в задоволенні скарги. У відзиві зазначено, що пред`явлений до виконання виконавчий документ не відповідає підвідомчості відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а належить до підвідомчості відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України. Крім того, вказано, що скаржник мав звернутись із виконавчим документом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), який в подальшому мав вирішити питання щодо виконання рішення з урахуванням положень п.п. 1, 2, 3 частини 4 статті 5 Закону «Про виконавче провадження», а тому представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вважає, що право заявника (скаржника) не було порушено, а тому скарга задоволенню не підлягає.

ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник суб`єкта оскарження ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення скарги та надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Вислухавши пояснення скаржника та представника суб`єкта оскарження, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що Шевченківським районним судом м. Києва, видано виконавчий лист № 761/13085/14-ц, яким зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити всі необхідні дії у виконавчому провадженні № 61344253, спрямовані на примусове виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва за виконавчим листом від 24.01.2020 року у справі № 761/13085/14-ц. стягувачем за яким є ОСОБА_1 , боржником - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с. 4-5).

Повідомленням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) КОСТЮЧЕНКО А.П. від 07 жовтня 2022 року виконавчий лист повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" та зазначено, що даний виконавчий документ має бути пред`явлений безпосередньо до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. (а.с.6-7).

Вказане повідомлення стягувачем оскаржено не було.

У відповідності з ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Положеннями п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Повідомленням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича від 31 жовтня 2022 року - названий виконавчий лист від 26 вересня 2022 року №761/13085/14-ц - повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». В обґрунтуванні вказаного повідомлення державний виконавець посилається на положення ст.19 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та положення пункту 4 розділу першого Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 яким визначено, що Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада правосуддя, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рала міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та Документ сформований в системі «Електронний суд» 06.12.2022 5 їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті. Пред`явлений виконавчий документ не підлягає виконанню Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (а.с. 8-9).

Відповідно п.10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативноправові акти, прийняті на їх виконання.

Відповідно до пункту 1 розділу першого Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) (зі змінами) ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 4 розділу першого Інструкції відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада правосуддя, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рала міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

ОСОБА_1 в обґрунтування скарги зазначав, що оскільки боржником за виконавчим листом є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), - який, в свою чергу, є структурним підрозділом розташованого у місті Києві територіального органу центрального органу виконавчої влади, тому підпадає під визначення підвідомчості, встановлене абзацами першим, другим пункту 4 розділу І Інструкції 512, а саме підвідомчості ВПВР Департаменту ДВС МЮ.

Разом з тим, даний пункт Інструкції на даний час не введений в дію.

Так, відповідно до п. 5 Наказу Міністерства юстиції України, від 27.12.2019 № 4224/5 «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України», абзаци чотирнадцятий - шістнадцятий підпункту 1 пункту 1 Змін, затверджених цим наказом, вводяться в дію з дня розміщення на вебсайті Міністерства юстиції України оголошення про утворення у складі Департаменту державної виконавчої служби управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві.

При цьому, зазначення скаржником про те, що п.п. 1, 2, 3 частини 4 статті 5 Закону передбачено, що примусове виконання виконавчого документа не може бути покладено на самого боржника за цим виконавчим документом або його посадову та службову особу, а тому він самостійно звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на думку суду є помилковими, оскільки питання щодо підвідомчості виконавчих проваджень визначені Інструкцією та вирішення питання щодо передання виконавчого провадження та є компетенцією виключно державного виконавця (директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальника управління забезпечення примусового виконання рішень) та відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону, передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

В свою чергу, абзацем п. 6 та п. 10 Розділу V Інструкції передбачено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Таким чином, суд погоджується із позицією представника державного виконавця Яковнка В.А., скаржник мав звернутись із виконавчим документом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), який надалі мав вирішити питання щодо виконання рішення з урахуванням положень п.п. 1, 2, 3 частини 4 статті 5 Закону.

Відповідно до статті 129 Конституцій України, рішення суду є обов`язковим для виконання.

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином підстави, на які посилався скаржник у скарзі, не знайшли свого підтвердження. При цьому, як зазначено в ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, з огляду на встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що скарга є безпідставна і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

У зв`язку із тим, що у задоволенні скарги відмовлено, відсутні правові підстави для стягнення судових витрат, пов`язані з розглядом скарги на користь заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-82, 131, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Яковенко Владислав Андрійович - державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування рішень державного виконавця та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 06.01.2023.

Суддя :