Справа №346/5152/22
Провадження №2-з/346/49/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 р.м. Коломия Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Валігурська Л.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), від імені якого діє адвокат Марціновська Д.М. про забезпечення позову до Коломийської міської ради Івано-Франківської області (місцезнаходження: пр. Михайла Грушевського, 1, м. Коломия, івано-Франківська область, ), Головного Управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (місцезнаходження: вул. Сахарова, 34, м. Івано-Франківськ, ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним Державного акту про право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

08.12.2022 позивач звернувся до суду з позовом до Коломийської міської ради Івано-Франківської області, Головного Управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсним та скасувати рішення Коломийської міської ради від 28.11.2007 №853-22/2007, а саме: п. 20 рішення щодо передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 800 кв.м. по АДРЕСА_3 , та визнати недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №857255, виданий Коломийською міською радою на підставі цього ж рішення міської ради на ім`я ОСОБА_2 загальною площею 800 кв.м., виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №69, кадастровий номер земельної ділянки :13:13:001:0018. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 800 кв.м., виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3 , яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :13:13:001:0018 у Державному земельному кадастрі.

Одночасно з поданням позову позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти заборону відчуження та заборону передачі і іпотеку/заставу ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,08 га, кадастровий номер: :13:001:0018, на яку видано правовстановлюючий документ Державний акт про право власності на земельну ділянки, серії ЯЕ №857255 від 14.08.2008 на підставі рішення Коломийської міської ради від 28.11.2008 №853-22/2007, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №69.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що він є власником земельної ділянки по АДРЕСА_4 загальною площею 0,08 га, виділеної для індивідуального будівництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія IV-ІФ №048446, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №6017 і який виданий 08.05.1996 на підставі рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради №38 від 27.02.1996. Ліцензованою організацією було проведено обміри землі та передано документи на реєстрацію, однак державним кадастровим реєстратором прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до державного земельного кадастру, оскільки електронний документ не відповідає установленим вимогам, про що зазначено у протоколі проведення перевірки електронного документа; розташування в межах земельної ділянки, які передбачається зареєструвати іншої ділянки або її частини. Як зазначено у висновку щодо перевірки електронного документа, складеним державним кадастровим реєстратором: перетин ділянок з ділянкою :13:001:0018, площа співпадає на 100% (повне співпадіння). Як стало відомо під час обмірів земельної ділянки площею 0,08 га за адресою АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_2 помилково було обміряно земельну ділянку такої ж площі за адресою АДРЕСА_4 , яка вже належала на той час на праві приватної власності ОСОБА_1 ОСОБА_2 отримав на неї правовстановлюючий документ: Державний акт про право приватної власності на землю. Від 14.08.2008.

Таким чином на даний час існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки ОСОБА_2 , який відмовився врегулювати конфлікт шляхом переговорів у будь-який момент може відчужити вищезазначену земельну ділянку.

Ціна позову, про забезпечення якого ним подається заява становить 56672,07 гривень. З огляду на вказане запропонований захід забезпечення позову є адекватним і відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається. Обраний захід забезпечення не може мати наслідком настання збитків для відповідача, які могли б бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови у позові, оскільки заборона відчуження майна або заборона передачі його в іпотеку/заставу не може спричинити будь-яких за ознаками ст. 22 ЦК України збитків. У свою чергу така заборона не призводитиме до погіршення стану спірного майна чи зниження його вартості, отже забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантій реального виконання рішення суду.

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав.

За правилом ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред?явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Так, при вирішенні питання щодо можливості забезпечення позову, судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ІФ №048446 від 08.05.1996 ОСОБА_1 належить земельна ділянка, передана для індивідуального будівництва площею 0,08 га, розташована по АДРЕСА_4 .

Згідно рішення №РВ-02 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру від 22.02.2022 державним кадастровим реєстратором прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо об`єкту Державного земельного кадастру, розташованого по АДРЕСА_4 , оскілки вказана ділянка співпадає з ділянкою :13:001:0018.

З відповіді Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 06.10.2022 №29-9-0.331-2348/0/2-22 вбачається, що у місцевому фонді документації та оцінки земель обліковується «Технічна документація по приватизації земельної ділянки та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 07.12.2022 земельна ділянка площею 0,8 га, розташована по АДРЕСА_3 , має оціночну вартість 5267,07 гривень.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.11.2021 при розгляді справи № 361/6799/14-ц зроблено такі висновки.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні: належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У свою чергу позивач заявив вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Коломийської міської ради, а також про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Жодних доказів, які б свідчили про можливі перешкоди для виконання майбутнього рішення суду надано не було. Наведені позивачем мотиви не дають підстав вважати, що виконання рішення суду в майбутньому може бути ускладено. Питання щодо права власності ані на земельну ділянку по АДРЕСА_3 , ані на земельну ділянку по АДРЕСА_4 , не ставиться і предметом позовної зави не являється, а тому суд приходить до висновку, що рішення суду за наслідками розгляду цих вимог не підлягає примусовому виконанню. Тому захід забезпечення позову у вигляді заборони відчуження та передачі в іпотеку/заставу земельної ділянки не є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-151, 157, 259, 260, 261, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до Коломийської міської ради Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним Державного акту про право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Л.В. Валігурська