Справа № 404/3802/22
Номер провадження 2/404/935/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі Тригубенко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про розірвання договору споживчого кредиту, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про розірвання договору споживчого кредиту, просила суд розірвати договір № АВНОR321 від 05 лютого 2022 року укладений між нею та відповідачем про надання споживчого кредиту на товар «Рострочка» на суму 28 800 грн.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що між позивачем та Акціонерним товариством «Акцент-Банк» було укладено Договір № АВНОR321 від 05 лютого 2022 року шляхом подачі відповідачу заяви про надання споживчого кредиту на товар «Розстрочка».

Сума кредиту становила 23 667 грн. Відповідно до п.8 вищевказаної заяви кредит надавався на наступні цілі: оплати/часткової оплати товару згідно з переліком шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ОСОБА_3 (продавець) на № НОМЕР_1 , МФО 307770, код ЄДРПОУ .

Сума авансового внеску за товар, який сплачується за рахунок власних коштів клієнта становить 5800 грн. (у випадку надання кредиту для часткової оплати вартості товару).

Вартість товару було оплачене у повному обсязі.

Відповідно до довідки від 06 квітня 2022 року видану Департаментом соціальної політики Кропивницької міської ради, позивач ОСОБА_2 взята на облік, як внутрішньо переміщена особа.

Вказано, що 23 травня 2022 року позивач зверталася письмово до голови правління Акціонерного товариства «Акцент-Банк» з заявою про визнання кредитного договору недійсним у зв`язку з істотною зміною обставин згідно ст. 216 ЦК України у зв`язку з тим, що товар - диван вартістю 28 800 грн. нею не було отримано внаслідок введення на території України воєнного стану.

23 травня 2022 року вона також звернулася письмово до голови правління Акціонерного товариства «Акцент-Банк», в якому просила не нараховувати відсотки за вищевказаним кредитом.

Відповіді не було отримано. Вважає, що має всі підстави для звернення до суду за захистом порушеного права у відповідності до ст. 15 ЦК України. Способом захисту порушеного права у відповідності до ч.2 ст. 16 ЦК України є розірвання договору внаслідок форс-мажору.

Зазначала, що відповідно до ст. 617 ЦКУ особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Звільнення від відповідальності внаслідок дії форс-мажорних обставин передбачено також Конвенцією ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11 квітня 1980 р. Так, відповідно до ч. 4 ст. 79 зазначеної Конвенції сторона, яка не виконує свого зобов`язання, повинна повідомити іншу сторону про перешкоду і про її вплив на її здатність здійснити виконання. Якщо інша сторона не отримала це повідомлення протягом розумного строку після того, як про цю перешкоду стало чи повинно було стати відомо стороні, яка не виконує свого зобов`язання, ця остання сторона несе відповідальність за збитки, які є результатом того, що таке повідомлення не було отримане.

В п. 13 заяви про надання споживчого кредиту на товар вказано, що у випадку порушення клієнтом чи банком умов договору порушник несе відповідальність, передбачену чинним законодавством України. При цьому сторона договору, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), що засвідчуються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.

Торгово-промислова палата України уже оприлюднила лист від 28 лютого 2022 № 2024/02.0-7.1. яким засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме військову агресію РФ проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, підтвердивши, що «...зазначені обставини з 24 лютого 2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та / або фізичних осіб по договору, окремим податковим та / чи іншим зобов`язанням / обов`язком, виконання яких / -го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких / -го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)».

Позивач вказувала, що відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 травня 2022 року №341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

У зв`язку з введенням воєнного стану на території України та активним бойовими діям, які проходили за місцем проживання позивача в м. Рубіжне Луганська область, вона змушена була переїхати в місто Кропивницький. Тому взяті на себе зобов`язання виконати не в змозі внаслідок форс-мажору. Товар нею не отримано.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 липня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

13 жовтня 2022 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно якого вказано, що 05 лютого 2022 року позивач звернулась до банку щодо отримання кредиту. Банком погоджено видачу кредиту, між сторонами укладено кредитний договір «Розстрочка» та банком на виконання вимог п. 4 та п. 8 проведено оплату в розмірі 667 грн. та у розмірі 23 000 грн. на поточний рахунок контрагента позивача. Таким чином банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі.

Вказано, що позивач посилається на ст. 617 ЦК України, відповідно до якої особа, що порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Вважає, що стаття має місце, але вона передбачає не звільнення від обов`язку виконання зобов`язання, а звільнення від відповідальності за невиконання. Тобто, винна сторона буде звільнена від необхідності сплати неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України), але вона не звільняється від обов`язку виконання договору (ст. 622 ЦК України).

Позивач посилається на форс-мажорні обставини та лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року. Але даний лист є загальним для України і жодним чином не говорить про наявність форс-мажорних обставин саме у позивача, які також повинні бути підтвердженими. Про що говорить вже практика Верховного Суду. Також варто зазначити, що факт неотримання придбаного товару жодним чином не говорить про наявність даних обставин і не стосується відносин за кредитним договором, він стосується лише відносин позивача з її контрагентом по договору купівлі-продажу.

У постанові від 30 листопада 2021 у справі № 913/785/17 Верховний Суд зазначає: «Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання».

На даний час позивач знаходиться не в зоні активних бойових дій, має змогу працевлаштуватись чи займатись підприємницькою діяльністю, отримувати прибуток та виконувати свої зобов`язання за кредитним договором.

Зазначено, що позивач посилається на ст. 651 ЦПК України, відповідно до якої договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто, умови договору банк виконав, а порушила їх позивач, тому банк може в судовому порядку вимагати розірвання договору, а ось позивач ні, тому що банк умов договору не порушував. В законі чітко зазначено, що вимагати розірвання договору може одна сторона в результаті порушення договору другою, там не зазначено, що вимагати може одна сторона в результаті порушення умов нею ж.

Вважає, що Банк, за кредитним договором, свої зобов`язання виконав в повному обсязі, жодного істотного порушення умов договору, внаслідок якого позивач не змогла користуватись предметом договору, а саме - грошовими коштами, не допускав. Позивач отримала дані грошові кошти та свідомо розпорядилась ними, оплативши послуги свого контрагента, що підтверджується копіями доданих ордерів.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. У поданому до суду відзиві на позовну заяву просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 05 лютого 2022 року між позивачем ОСОБА_4 та

Акціонерним товариством «Акцент-Банк» було укладено договір споживчого кредиту (банківський продукт «Розстрочка») № АВНОR321, строком на 12 місяців з 05 лютого 2022 року по 04 лютого 2023 року для оплати /часткової оплати товару дивану, на суму 23 667 грн., шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_2 , МФО 307770, код ЄДРПОУ , зі сплатою фіксованої відсоткової ставки 0,00001% річних, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту в сумі 667 грн., щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,90 %, що становить 686,34 грн.

Судом також встановлено, що кошти в сумі 23 000 грн. були перераховані на поточний рахунок контрагента позивача, що підтверджується ордером.

23 травня 2022 року позивач зверталася письмово до голови правління Акціонерного товариства «Акцент-Банк» з заявою про визнання кредитного договору недійсним у зв`язку з істотною зміною обставин згідно ст. 216 ЦК України у зв`язку з тим, що товар - диван вартістю 28 800 грн. нею не було отримано внаслідок введення на території України воєнного стану.

23 травня 2022 року вона також звернулася письмово до голови правління Акціонерного товариства «Акцент-Банк», в якому просила не нараховувати відсотки за вищевказаним кредитом.

Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», положення якого поширюються на спірні правовідносини, цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Згідно ст. 2 вищевказаного Закону, метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Згідно ч.ч.1-3 ст.15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг») до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. Якщо споживач подає повідомлення не особисто, воно має бути засвідчене нотаріально або подане і підписане представником за наявності довіреності на вчинення таких дій. Протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит споживач зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що кредитодавець АТ «Акцент-Банк» свої обов`язки згідно умов укладеного договору споживчого кредиту виконав у повному обсязі, оскільки перерахував грошові кошти в обумовленому розмірі, що підтверджується меморіальним ордером.

Таким чином, істотних порушень договору банком допущено не було, оскільки позивач не була позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору, що виключає можливість розірвання договору в судовому порядку на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Частина 3 ст. 651 ЦК України, дійсно передбачає право сторони відмовитися в односторонньому порядку від договору у повному обсязі або частково, однак виключно за умови, що таке право на відмову встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» з метою захисту споживача від недоброчесних дій кредитодавця за договором споживчого кредиту споживачу надано право відмовитись від договору без пояснення причин шляхом подання кредитодавцю протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит письмової заяви про відмову від нього.

Тобто вищевказана норма закону, дійсно передбачає право односторонньої відмови споживача від договору споживчого кредиту, що може слугувати підставою для розірвання договору в розумінні ч. 3 ст. 651 ЦК України. Однак, обов`язковою умовою для розірвання договору з підстав, передбачених ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», є виконання споживачем обов`язку, передбаченого ч. 3 цієї статті, яка є невід`ємною складовою частиною конструкції даної правової норми.

Так, згідно ч. 3 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит споживач зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит.

Після виконання споживачем покладеного на нього обов`язку по поверненню кредитодавцю отриманих від нього грошових коштів у семиденний строк з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит, даний договір вважається розірваним з підстав передбаченого законом права споживача на односторонню відмову від нього без пояснення причин такої відмови.

З матеріалів справи вбачається, що письмове повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит споживач подала кредитодавцю АТ «Акцент-Банк» 23 травня 2022 року, при цьому обов`язок повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит, не виконала.

Таким чином, договір споживчого кредиту, укладений між сторонами, не може бути розірваний в судовому порядку з підстав односторонньої відмови від нього позивача, як позичальника, оскільки нею не дотримано у повній мірі встановленої для односторонньої відмови ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» процедури.

Стаття 15 Закону України «Про споживче кредитування», обумовлює право споживача на односторонню відмову від договору споживчого кредиту як фактом подання ним кредитодавцю письмового повідомлення про відмову від договору протягом 14 календарних днів з дня його укладення, так і обов`язком споживача повернути кредитодавцю всі отримані від нього за договором кошти та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про розірвання договору споживчого кредиту № АВНОR321 від 05 лютого 2022 року укладеного між позивачем та відповідачем про надання споживчого кредиту на товар «Рострочка» на суму 28 800 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦК України, позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про розірвання договору споживчого кредиту відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Акцент Банк», місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Батумська, буд.11, .

Повний текст судового рішення складено 14.12.2022 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда