ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6710/22 Справа № 185/444/22 Суддя у 1-й інстанції - Зінченко А.С. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Свистунової О.В., Пищиди М.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу представника Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради Різника Анатолія Володимировича на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради про захист прав споживача, визнання недійсним рішення про нарахування штрафу за самовільне користування централізованим водопостачанням та централізованим водовідведенням,-

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради про захист прав споживача, визнання недійсним рішення про нарахування штрафу за самовільне користування централізованим водопостачанням та централізованим водовідведенням.

Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі договору № 1025168 від 22.01.2021, укладеного між позивачем та КП "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" позивачу за вказаною адресою надаються послуги водопостачання та водовідведення, на ім`я позивача відкрито рахунок № НОМЕР_1 .

11.09.2021 у квартирі позивача протік металевий патрубок, що виходить із лічильника та йде до розподільного трійника, у зв`язку із чим почався аварійний неконтрольований виток холодної води та затоплення квартир сусідів поверхом нижче. Через раптовість події бажаючи мінімізувати наслідки аварії, позивач ОСОБА_1 у зв`язку із аварійними роботами на стояку холодної води вимушено зірвав ліску на фільтрі лічильнику води, таким чином фактично порушив цілісність пломби. При цьому в цей же час та того ж дня, 11.09.2021, негайно повідомив КП "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" про порушення цілісність пломби. В цей же день, 11.09.2021 аварійну ситуацію було усунуто позивачем власними силами. Викликаний позивачем представник КП "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" контролер ОСОБА_2 склала відповідний акт від 11.056.2021, яким зафіксовано зазначені обставини. При цьому сам лічильник 09395390 ЕТ-1,5 було знято на державну перевірку, а 15.09.2021 лічильник замінено та переопломбовано. У жовтні 2021 року позивач отримав платіжку на сплату комунальних послуг, де йому відповідачем за вересень 2021 було нараховано до сплати за надані послуги водопостачання та водовідведення 14411,77 грн, хоча заборгованості він до цього часу не мав. Позивач ходив до КП "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства", писав пояснювальний лист та просив розглянути питання про зменшення йому штрафу за порушення цілісності пломби. Наприкінці листопада позивач ОСОБА_1 отримав лист від відповідача від 23.11.2021, у якому повідомляється про відмову у перерахунку штрафу за зрив пломби. Листом від 21.12.2021 № 2821 підтверджено, що нарахована у вересні 2021 року сума 14342 грн є сумою штрафу за самовільне користування централізованим водопостачанням та централізованим водовідведенням. Позивач вважає рішення про нарахування йому штрафу за самовільне приєднання незаконним та таким, що порушує його права, як споживача комунальних послуг, у зв`язку з чим звертається до суду.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради про захист прав споживача, визнання недійсним рішення про нарахування штрафу за самовільне користування централізованим водопостачанням та централізованим водовідведенням задоволено у повному обсязі.

Визнано недійсним рішення комісії Комунального підприємства «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» ПМР щодо здійснення нарахування абоненту ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , штрафу за самовільне користування централізованим водопостачанням та централізованим водовідведенням у розмірі 14342,00 грн.

В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення про нарахування штрафу за самовільне користування централізованим водопостачанням та централізованим водовідведенням було прийнято згідно правил, посилання на які встановлено договором, а отже є дійсним.

До Дніпровського апеляційного суду надано відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просить рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2022 року залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вставлено судом, позивач ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.02.2007.

Позивач проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта позивача серії НОМЕР_2 .

22 січня 2021 року між сторонами був укладений Договір № 1025168 про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення терміном на 1 рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на кожен наступний день.

Відповідно до акту КП "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" від 11.09.2021 у абонента ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено зірвану пломбу на лічильнику № 09395390 ЕТ-1,5, у зв`язку з аварійною ситуацією при ремонтних роботах. Крім того в акті зазначено покази лічильника станом на 11.09.2021 1041,5 куб.м. (аюсю23)

Відповідно до акту КП "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" від 15.09.2021 за адресою: АДРЕСА_2 , у споживача ОСОБА_1 проведено переопломбування лічильника № 09395390, у зв`язку з його заміною, покази лічильника станом на 15.09.2021 1041,5 куб.м.(а.с.23)

Відповідно до листа КП "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" від 23.11.2021 № 2608 сума до сплати за самовільне приєднання становить 14342,00 грн. та нарахована за 30 діб відповідно до Правил користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008, що також підтверджується відповіддю на запит адвоката № 2821 від 21.12.2021 та витягом з особистого рахунку позивача № НОМЕР_3 .

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача з вимогами про зменшення розміру штрафу за порушення цілісності пломби, оскільки зрив пломби був вимушений у зв`язку з аварією, наслідки аварії були усунені ним в той же день, все зафіксовано, самовільно до водопроводу не приєднувався та не користувався послугами водопостачання скритим способом.

Відповідно до акту КП "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" про переопломбування лічильника № 09395390 від 29.08.2016 позивачу було встановлено та опломбовано лічильник води в 2016 році, 16.08.2020 лічильник було перевірено згідно акту про здійснення держперевірки водолічільника № 09395390 від 16.08.2022.-

Так, за змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Закон України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року №1023-XII (надалі - Закон) регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно ч. 3 ст. 5 цього Закону захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», держава гарантує захист прав споживачів у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення, зокрема, шляхом забезпечення кожної людини питною водою нормативної якості в межах науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання залежно від району та умов проживання.

Згідно ст.19 цього ж закону, послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на підставі договору, в тому числі з власниками будинків, що перебувають у приватній власності. Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або водовідведення встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно п.2 ч.1 ст.5, ч.1 ст.12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Розрахунковий період при самовільному приєднанні встановлюється з дня початку такого приєднання. Якщо дату початку самовільного приєднання виявити неможливо, то період самовільного користування становить тридцять діб.

З набранням чинності Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (02 серпня 2017 року) змінилися підходи до обслуговування засобів обліку води і теплової енергії. З цього часу періодична повірка, обслуговування та ремонт лічильників здійснюється за рахунок їх власників.

Згідно постанови Кабінету міністрів України від 04.06.2015 № 374, до переліку засобів, які підлягають періодичній повірці включено лічильники води.

Відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» робити повірку необхідно кожні чотири роки.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується із висновком суду 1 інстанції.

Посилання апелянта на те, що суд 1 інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги позивача колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони фактично зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Доводи апелянта, колегія також не приймає до уваги, встановлений комісією розрахунковий період без облікового водокористування терміном 30 днів та нарахування завданої шкоди за зазначений період часу є протиправним та необґрунтованим, оскільки спростовується обставинами справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1-3 статті 13 ЦПК України установлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. При цьому, за вимогами ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до незгоди з рішенням суду та особистого тлумачення норм права та обставин справи. Судом першої інстанції у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому його слід залишити без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають.

Таким чином, порушень норм матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради - залишити без задоволення.

Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Головуючий суддя Ж.І. Максюта

Судді О.В. Свистунова

М.М. Пищида