Справа № 132/1247/21
Провадження № 2/132/64/22
РІШЕННЯ

Іменем України

"14" грудня 2022 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації обтяження на нерухоме майно та скасування державної реєстрації заборони на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивач звернулася до суду із позовною заявою, яку в подальшому уточнила, подавши заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд скасувати державну реєстрацію обтяження на нерухоме майно (тип обтяження іпотека, реєстраційний номер обтяження 2282749), зареєстровану 11.08.2005 року приватним нотаріусом Діброва Л.О. на квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати державну реєстрацію заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 2275114), зареєстровану 10.08.2005 року приватним нотаріусом Майбородою Г.П. на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Калинівської міської ради Вінницької області 30.03.1994 року на підставі розпорядження № 131 від 30.03.1994 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 . Право власності на дану квартиру зареєстровано у Вінницькому ООБТІ 02.04.1994 року за № 60/59. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

08.08.2005 року між ОСОБА_3 (наладі Позичальник) та ВАТ Банк Універсальний (наразі АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО Універсал Банк) було укладено кредитний договір № 07/5/406-к. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором, між ВАТ «Універсал Банк», Позичальником, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки від 10.08.2005 року, посвідчений 10.08.2005 року приватним нотаріусом Калинівського РНО Майбородою Г.П. та зареєстрований в реєстрі за № 3064, відповідно до умов якого позивач та треті особи в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором передали Відповідачу в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (надалі - Предмет іпотеки).

На підставі даного договору іпотеки, на належну позивачу та третім особам квартиру АДРЕСА_1 крім заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 2275114), зареєстровану 10.08.2005 року приватним нотаріусом Калинівського РНО Майбородою Г.П., також було внесено запис про іпотеку (реєстраційний номер обтяження 2282749) зареєстрований 11.08.2005 року приватним нотаріусом Діброва Л.О. Представник позивача зазначає, що ОСОБА_3 є сином позивача та їй відомо, що заборгованість за вказаним вище кредитним договором, строк повернення якої був до 07.08.2010 року - відсутня, оскільки вона самостійно допомагала йому повертати борг. Тобто основне зобов`язання за вказаним вище кредитним договором припинено, а тому договір іпотеки від 10.08.2005 року також є припиненим, оскільки відповідно до п. 6.3 Договору іпотеки від 10.08.2005 року даний договір діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Неодноразові адвокатські запити та звернення співвласників щодо здійснення реєстрації припинення іпотеки та зняття заборони відчуження квартири Відповідач ігнорує. Також Відповідачем не надається письмової інформації щодо відсутності заборгованості за кредитним договором від 08.08.2005 року між ОСОБА_3 та ВАТ Банк Універсальний (наразі АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО Універсал Банк), з посиланням на те, що це є комерційною таємницею. Відтак, існування заборони відчуження та запису про іпотеку на квартиру, при припиненому договорі іпотеки є безпідставним та перешкоджає співвласникам вільно розпоряджатися належною квартирою. При цьому зазначає, що позивач та треті особи не можуть в інший спосіб ефективно захистити свої права та інтереси, інакше як через звернення до суду із даним позовом. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 21.04.2021 р. задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тарасюк О.М. про витребування доказів. Витребувано в АТ «Універсал Банк» () індекс 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19: належним чином засвідчену копію кредитного договору № 07/5/406-к від 08.08.2005 року, укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ «Банк Універсальний» (наразі Акціонерне товариство «Універсал Банк»); інформацію щодо погашення заборгованості за даним кредитним договором (довідку-розрахунок заборгованості).

Витребувано в Державному нотаріальному архіві Вінницької області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7) належним чином засвідчену копію договору іпотеки, посвідченого 10.08.2005 року приватним нотаріусом Калинівського РНО Майбородою Г.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 3064.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 21.04.2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом за правилами загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання.

Представник відповідача адвокат Іващенко І.О. звернулася до суду із відзивом на позов (зареєстрованим 01.06.2021 р. за вх. №5496/20 та №5497/20), в якому просить у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі, у тому числі щодо стягнення судових витрат, з мотивів наведених у відзиві.

21.07.2021 року до суду за вх. № 7349/21 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тарасюк О.М. надійшла заява про уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 06 липня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Тарасюк О.М. у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву (зареєстровану 14.12.2022 року за вх. № 9246/22) про розгляд справи у її відсутність та у відсутність її довірителя, позовні вимоги з урахуванням їх уточнення підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник відповідача АТ «Універсал Банк» адвокат Титаренко В.М. в судове засідання не з`явився. Згідно поданого клопотання, яке надійшло на електронну адресу суду та зареєстроване за вх. № ЕП-3032/22 від 14.12.2022 року, в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації іпотеки та скасування заборони відчуження просить відмовити у повному обсязі з підстав наведених у відзиві. Розгляд справи провести у відсутність представника відповідача.

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, хоча про місце, час та дату судового засідання були повідомлені належним чином. Відзив, заперечення чи пояснення щодо розгляду справи до суду не надходили.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних міркувань.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Калинівської міської ради Вінницької області 30.03.1994 року на підставі розпорядження № 131 від 30.03.1994 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 . Право власності на дану квартиру зареєстровано у Вінницькому ООБТІ 02.04.1994 року за № 60/59. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

08.08.2005 року між ОСОБА_3 та ВАТ Банк Універсальний (наразі АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО Універсал Банк) було укладено кредитний договір № 07/5/406-к. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором, між ВАТ «Універсал Банк», Позичальником, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки від 10.08.2005 року, посвідчений 10.08.2005 року приватним нотаріусом Калинівського РНО Майбородою Г.П. та зареєстрований в реєстрі за № 3064, відповідно до умов якого позивач та треті особи в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором передали Відповідачу в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається існування заборони на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 2275114), яка зареєстрована 10.08.2005 року приватним нотаріусом Майбородою Г.П., а також запис про іпотеку (реєстраційний номер обтяження 2282749) зареєстрований 11.08.2005 року приватним нотаріусом Діброва Л.О. на вказану квартиру. Підстава внесення обтяжень договір іпотеки від 10.08.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Майбородою Г.П.

Із цієї інформаційної довідки вбачається, що квартира квартиру АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 6.3 Договору іпотеки від 10.08.2005 року даний договір діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Згідно ст. 17 ЗУ Про іпотеку іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

ОСОБА_3 є сином Позивача і їй відомо, що заборгованість за вказаним вище кредитним договором, строк повернення якої був до 07.08.2010 року - відсутня, оскільки вона самостійно допомагала йому повертати борг. Тобто основне зобов`язання за вказаним вище кредитним договором припинено.

Відповідно до статті 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статті 74 ЗУ Про нотаріат право звернення до державного реєстратора, нотаріуса з питань державної реєстрації, зокрема припинення обтяжень нерухомого майна у вигляді іпотеки та заборони має виключно іпотекодержатель за повідомленням іпотекодавця, або іпотекодавець - у разі подання ним безспірних доказів виконання зобов`язання.

Неодноразові адвокатські запити та звернення співвласників щодо здійснення реєстрації припинення іпотеки та зняття заборони відчуження квартири Відповідач ігнорував. Також Відповідачем не надавалася письмова інформація щодо відсутності заборгованості за кредитним договором 08.08.2005 року між ОСОБА_3 та ВАТ Банк Універсальний (наразі АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО Універсал Банк), з посиланням на те, що це є комерційною таємницею.

Фактично наразі іпотека припинена, однак, відсутність реєстрації її припинення та припинення заборони відчуження перешкоджає співвласникам вільно розпоряджатись своїм майном - квартирою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 перебуває за кордоном, тому будь яку інформацію щодо кредитної заборгованості Позивач отримати не може.

В той же час, порядок та обсяги розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, визначаються Цивільним кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність" та Правилами зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, що затверджені Постановою Правління Національного банку України № 267 від 14.07.2006 року.

Враховуючи вимоги Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених Постановою Правління Національного банку України № 267 від 14.07.2006 року, письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку підписується цією особою. Підпис особи, яка звернулася до Банку засвідчується підписом керівника банку чи уповноваженою ним особою або нотаріально. Тобто, для отримання інформації, що містить банківську таємницю визначено чіткий порядок.

З огляду на законодавчо встановлені вимоги до оформлення письмового дозволу клієнта Банку на розголошення банківської таємниці, AT Універсал Банк повинен був повідомити про можливість надання запитуваної адвокатом інформації тільки після отримання належно оформлених документів, які відповідатимуть нормам чинного Законодавства України.

Неналежне звернення особи до Банку відповідно до вимог законодавства має наслідок відмови у наданні запитаної інформації. Така відмова Банку є обґрунтованою.

Неналежно оформлене звернення до Банку щодо вирішення питання реєстрації припинення іпотеки, обтяження у відповідному реєстрі не може слугувати підтвердженням порушення прав позивача.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Правові наслідки невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, визначені у статті 589 цього Кодексу.

Частиною п`ятою статті 2 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», статті 593 ЦК України іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

01.06.2021 року на виконання ухвали суду від 21.04.2021 року про витребування доказів АТ «Універсал Банк» надало суду довідку, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором № 07/5/406-к від 08.08.2005 року станом на 26.05.2021 року повністю погашена, остання дата погашення 08.05.2007 року.

Відповідно до п. 6.3 Договору іпотеки від 10.08.2005 року даний договір діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Предметом даного позову є скасування державної реєстрації обтяження на нерухоме майно та державної реєстрації заборони на нерухоме майно на квартиру Позивача та третіх осіб, які були внесені на підставі договору іпотеки.

Наявні записи про державну реєстрацію іпотеки та заборону на нерухоме майно перешкоджають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у здійсненні права на розпорядження своїм майном.

Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном.

Такий правовий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) та від 27 березня 2019 року у справі у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19).

Так позивач в позові посилається на факт виконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі і поряд із цим ставить позовні вимоги про скасування запису про іпотеку та обтяження, внесені до Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Однак, підстави для скасування та припинення іпотеки є відмінними по своїй суті та правовій природі, відмінними щодо правових підстав для вчинення відповідних дій по скасуванню та припиненню іпотеки, обтяження.

Обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека припиняється у разі:

-припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

-реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

-набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

-визнання іпотечного договору недійсним;

-знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

-з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Так, для зняття заборони необхідно подати до нотаріуса відповідну заяву, до якої додаються необхідні підтверджуючі документи. До нотаріуса може звертатись з заявою про зняття заборони як іпотекодержатель, так і іпотекодавець, за умови подання безспірних доказів виконання зобов`язання.

Якщо нотаріус, яким було накладено заборону щодо відчуження, позбавлений можливості вчинити нотаріальну дію щодо зняття заборони, така нотаріальна дія може бути вчинена іншим нотаріусом. У такому разі цей нотаріус залишає у своїх справах копію документа, на якому вчинено напис про зняття заборони щодо відчуження, а також направляє повідомлення про зняття заборони щодо відчуження за місцем зберігання примірника документа, на підставі якого була накладена заборона.

З метою перевірки факту звернення до нотаріуса належного іпотекодержателя, або подання іпотекодавцем повідомлення про виконання основного зобов`язання/припинення іпотечного договору, виданого належним іпотекодержателем, нотаріус перед вчиненням дії щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна перевіряє вказані факти шляхом одержання Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання п. 4.1. Глави 15 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), нотаріус реєструє таку заяву у журналі реєстрації вхідних документів, та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в Алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Така заява, разом з доданими до неї документами, та копіями документів, на підставі яких встановлено особу заявника та перевірено його повноваження, підлягає зберіганню у справі типової номенклатури, яка має строк зберігання 75 років.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна на підставі отриманого повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору.

Нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: про погашення позики; про припинення договору іпотеки; в інших випадках, передбачених законом.

У випадках, передбачених частиною першою статті 537 Цивільного кодексу України нотаріус може зняти заборону відчуження заставленого майна за заявою боржника, якщо він надасть нотаріусу докази відсутності кредитора (його представника) у місці виконання зобов`язання або ухилення кредитора (його представника) від прийняття виконання чи в разі іншого прострочення з їхнього боку, а також внесе в депозит нотаріуса належні з нього кредиторові гроші або цінні папери.

Як доказ зазначеного боржником подаються нотаріусу: копія зобов`язання, копія договору застави (іпотеки), квитанція про внесення в депозит нотаріуса належних кредиторові грошових коштів або цінних паперів, які свідчили б про повне і безумовне виконання зобов`язання, копія повідомлення нотаріуса кредиторові про внесення боргу в депозит, копія заяви боржника, переданої нотаріусом кредиторові з дотриманням вимог пункту 276 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року N 20/5 ( Z0283-04 ).

Тобто, законодавець передбачив можливість вжиття дій щодо припинення іпотеки та обтяження у зв`язку із погашенням боргу за заявою такої заінтересованої особи.

Про зняття заборони щодо відчуження у цих випадках нотаріус письмово повідомляє кредитора.

При знятті заборони на примірнику правочину, що залишається у справах нотаріуса, проставляється відмітка про зняття заборони, проставляються дата, підпис нотаріуса та його печатка (абзац другий пунктом 5.3. Глави 15 Розділу II Порядку).

Відповідно до пункту 6.1. Глави 15 Розділу II Порядку про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Відповідно до пункту 2.14. Глави 2 Розділу II Порядку підставою для припинення іпотеки та зняття заборони відчуження предмета іпотеки у випадку укладення договору купівлі-продажу є заява іпотекодержателя.

В процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії по накладенню заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі, та проставлення відмітки на правочині), та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки.

Нотаріуси та інші державні реєстратори речових прав на нерухоме майно, до яких надійшла заява особи (іпотекодавця або іпотекодержателя) про припинення заборони та/або припинення іншого речового права (іпотеки) перевіряють, чи дійсно було вчинено дію по зняттю заборони відчуження нерухомого майна нотаріусом, який її накладав, чи іншим нотаріусом, на підтвердження чого заявник повинен надати державному реєстратору підтверджуючий документ (примірник правочину з відміткою нотаріуса про зняття заборони чи довідку про зняття заборони, видану нотаріусом), а у разі відсутності підтверджуючих такі дії документів - можлива відмова у державній реєстрації припинення обтяження (заборони) та іншого речового права (іпотеки) в Державному реєстрі речових прав.

У разі, якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав (починаючи з 17.04.2015), такий нотаріус направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони.

Відповідно до пункту 5.4. Глави 15 Розділу II Порядку про зняття заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора (іпотекодержателя) про такі дії, шляхом направлення відповідного повідомлення.

У випадку, коли до нотаріуса з заявою про зняття заборони звернувся сам кредитор, та за наслідками зняття заборони нотаріусом і припинення обтяження (іпотеки) в Державному реєстрі речових прав одержав відповідні Витяги, в повідомленні нотаріусом такого кредитора про зняття заборони не вбачається потреби, оскільки кредитору (іпотекодержателю) відомо про зняття заборони, і даний факт до нього доведений нотаріусом (кредитор одержав відповідні Витяги).

Тобто, як вбачається зі змісту вищевказаних Порядку та законів, при виникненні підстав для припинення іпотеки (обтяження) державний реєстратор вчиняє дії саме щодо припинення іпотеки та зняття заборони. На відміну від дій щодо скасування.

Натомість, скасування записів є наслідком інших правових підстав, відмінних від тих, що слугують для припинення іпотеки, зняття обтяження.

Порядок скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно передбачений Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою КМУ від 26.10.2011 № 1141.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1952 записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

До 16.01.2020 р. була чинною редакція ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон), відповідно до якої: «У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься саме запис про скасування державної реєстрації прав».

Однак Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16.01.2020 р., законодавець змінив зазначену норму, виклавши її наступним чином: «У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону».

Із зазначеного вбачається, що законодавець виключив з конструкції статті можливість скасування запису про проведену державну реєстрацію прав, у зв`язку з чим задоволення позовної вимоги про скасування записів державного реєстратора не призведе до ефективного захисту прав, оскільки нормою воно не передбачене, а реєстратор, у свою чергу, отримуючи судове рішення про скасування запису, не зможе його виконати. Більше того, структурна побудова Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передбачає випадки, коли запис (наприклад, про іпотеку) залишається, але при необхідності провести певні зміни (наприклад, зміну іпотекодержателя) здійснюється реєстраційна дія на підставі рішення державного реєстратора (без внесення нового чи зміни номера запису).

Також, згідно із ч. 3 ст. 26 Закону № 1952, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.

Згідно із 4.4 ст. 26 Закону № 1952, у разі скасування рішення державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, державний реєстратор чи посадова особа територіального органу Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) вносить відомості про скасування відповідного рішення до Державного реєстру прав та відновлює розгляд відповідної заяви. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним скасуванням цим рішенням заяви власника про заборону вчинення реєстраційних дій чи відповідного судового рішення, зареєстрованих у базі даних заяв.

Тобто, дія «скасування» здійснюється у разі встановлення факту протиправності підстав для внесення такого запису відпочатку, що в даному виключається у зв`язку із визнанням правомірності обома сторонами: Банком та іпотекодавцями іпотеки та обтяження.

Поряд із цим, варто зазначити, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

Зважаючи на те, що позивач вказує на правову підставу для скасування запису про іпотеку та обтяження - повне погашення заборгованості, у цьому випадку має місце фактичне припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Але, наразі відсутні правові підстави для скасування обтяження та іпотеки, які були зареєстровані та внесені до реєстрів на підставі діючих, визнаних сторонами та неоспорених на той час договорів кредиту та іпотеки.

Позовні вимоги позивача щодо скасування державної реєстрації обтяження на нерухоме майно та державної реєстрації заборони на нерухоме майно на квартиру є неналежним способом захисту, оскільки позивачу необхідно було звернутися до суду із позовом про визнання іпотеки припиненою та зняття заборони відчуження нерухомого майна або зобов`язати АТ «Універсал Банк» подати нотаріусу повідомлення про припинення договору іпотеки. Дане рішення було б підставою для внесення державним реєстратором відповідних відомостей до Державного реєстру прав.

Крім того, матеріалами справи підтверджується факт належного виконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором № 07/5/406-к від 08.08.2005 року, та цей факт не оспорюється і самими сторонами, таким чином наявні підстави, передбачені статтею 17 Закону України «Про іпотеку», для визнання іпотеки припиненою.

Тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання іпотеки припиненою та зняття заборони відчуження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а не скасування державної реєстрації обтяження на нерухоме майно та державної реєстрації заборони на нерухоме майно на квартиру.

Узагальнюючи вищенаведене, оцінюючи матеріали справи, враховуючи те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх порушених прав, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 386, 575 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 141, 206, 258-259, 263-265, 273, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації обтяження на нерухоме майно та скасування державної реєстрації заборони на нерухоме майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя: