Дата документу 19.12.2022
Справа № 501/483/22
19 грудня 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Пушкарського Д.В.,
секретаря судового засідання - Тимко М.Л.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1 (а.с.2-4).
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить кімната АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований але тривалий час не мешкає відповідач ОСОБА_2 , який не несе жодних витрат з утримання житла, а його реєстрація за вказаною адресою позбавляє позивача законної можливості вільно користуватися та розпоряджатися власним майном, у зв`язку з чим вона була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.
Позивач надала заяву в якій підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позовні вимоги, а розгляд справи провести без участі сторони позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не сповістив, відзив на позов не надав.
Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши та перевіривши докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що кімната АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 07 грудня 2010 року (а.с.12-13) та витягом про Державну реєстрацію прав від 20.12.2010 (а.с.8).
Згідно довідки про склад зареєстрованих (сім`ї) у житловому приміщенні/будинку, виданої виконавчим комітетом Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, за №15-4706 від 29.07.2021 (а.с.5) в кімнаті АДРЕСА_1 , окрім позивача, також зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Факт не проживання відповідача в кімнаті АДРЕСА_1 , підтверджується відповідним актом про не проживання особи за місцем реєстрації, завіреними начальником ЖЕД-3, в якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вказаній кімнаті не проживає з 2013 року, його особистих речей в квартирі не має (а.с.6).
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.
Згідно змісту ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.
Згідно положень ч. 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Враховуючи, що відповідач за адресою своєї реєстрації не проживає понад встановленого законом строку, договору найму цього житла з позивачем він не укладав, а його реєстрація обмежує права позивача у володінні, користуванні і розпорядженні власним майном, чим порушується право власності на житло, яке гарантоване Конституцією та законами України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя