СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11594/22

пр. № 2/759/4379/22

02 грудня 2022 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. розглянувши в порядку спрощенного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог : Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та визначення місця проживання малолітньої дитини з матір"ю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до 27 вересня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог : Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та визначення місця проживання малолітньої дитини з матір"ю.

В обгрунтування своїх вимог зазначила, що 15 вересня 2016 року між сторонами було зареєстровано шлюб.

Від даного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Спільне життя у сторін не склалося, спільне проживання та введення спільного господарства між сторонами припинено, шлюб носить лише формальний характер.

Під час шлюбу сторони придбали квартиру по 1/2 частині на кожного із подружжя за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджуєтьсясвідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя зареєстрованого в реєстрі 232 від 24.05.2022 року.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем проживання та реєстрації матері - позивача по справі.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.09.2020 року виховується в закладі дошкільної освіти № 203 Святошинського району міста Києва.

Згідно з характеристикою за № 37 від 24.08.2022 року наданою Управлінням освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації дошкільного навчального закладу № 203 виходить наступне: «...Хлопчик активний, комунікабельний, розвинений за віком, добрий, має спокійний врівноважений характер. Дитина дружелюбна. На заняттях ОСОБА_4 гарно сприймає матеріал, виконує всі завдання. Видно, що вдома з ним займаються, закріплюють матеріал, який подавали в закладі. Мама хлопчика, ОСОБА_5 , завжди цікавиться чим займалися в закладі, що вивчали. ОСОБА_4 часто розповідає вихователям, що цього навчила його мама. Ділиться чим вони вдома з мамою займалися, в які ігри грали, які творчі поробки робили. Розповідає, яку казку читала йому мама.

Дитина в закладі освіти приходить вчасно, без запізнень, охайно одягнена, доглянута. Приводить та забирає дитину мама, ОСОБА_1 . Вона постійно цікавиться життям дитини в закладі, чим займалися, що вивчали, приймає активну та посильну участь у житті закладу: в освітніх проектах, в благоустрою території закладу, в святах, відвідує батьківські збори.

Позивач працює в Комунальному підприємстві «КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН» інженером з охорони праці І категорії, про що підтверджує трудова книжка .

Позивач, зазначає, що вона, як мати малолітнього сина, усвідомлює особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров"я та розумового розвитку, та вважає за необхідне визначити місце проживання дитини разом із нею.

Також позивач повідомляє суду, що визначення місця проживання дитини з нею, не впливатиме на їх взаємовідносини з батьком.

Відповідач не надає матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дітей, тому позивач вимушена додатково просити про стягнення аліментів.

Також позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів - ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.09.2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (ас. 41).

В установлений строк відповідач заперечення та відзиву на позовну заяву не подала.

Від третьої особи СУСД Святошинської РДА в м. Києві надійшов висновок про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір"ю, громадянкою ОСОБА_1 (ас.50-51).

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15 вересня 2016 року між сторонами було зареєстровано шлюб.(ас.22).

Судом встановлено, що Від даного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ас.23).

На теперішній час сторони проживають окремо.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 04.03.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (ас.26).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.09.2020 року виховується в закладі дошкільної освіти № 203 Святошинського району міста Києва.

Згідно з характеристикою за № 37 від 24.08.2022 року наданою Управлінням освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації дошкільного навчального закладу № 203 виходить наступне: «...Хлопчик активний, комунікабельний, розвинений за віком, добрий, має спокійний врівноважений характер. Дитина дружелюбна. На заняттях ОСОБА_4 гарно сприймає матеріал, виконує всі завдання. Видно, що вдома з ним займаються, закріплюють матеріал, який подавали в закладі. Мама хлопчика, ОСОБА_5 , завжди цікавиться чим займалися в закладі, що вивчали. ОСОБА_4 часто розповідає вихователям, що цього навчила його мама. Ділиться чим вони вдома з мамою займалися, в які ігри грали, які творчі поробки робили. Розповідає, яку казку читала йому мама.

Дитина в закладі освіти приходить вчасно, без запізнень, охайно одягнена, доглянута. Приводить та забирає дитину мама, ОСОБА_1 . Вона постійно цікавиться життям дитини в закладі, чим займалися, що вивчали, приймає активну та посильну участь у житті закладу: в освітніх проектах, в благоустрою території закладу, в святах, відвідує батьківські збори(ас.27).

Відповідно до довідки позивач працює в Комунальному підприємстві «КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН» інженером з охорони праці І категорії, про що підтверджує трудова книжка (ас.28-26).

Згідно висновку Святошинської РДА в м. Києві рекомендовано визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір"ю(ас.47-48).

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів суд керується наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогамист.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та / або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

Положенням ст.191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши фактичні обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог в частині розміру заявленого позивачем до стягнення аліментів, наявність у подружжя малолітнього сина та його проживання та перебування на повному утриманні матері, враховуючи відсутність даних та належних та допустимих доказів про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, батьків, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявного існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину.

Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов`язку по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги в частині щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 12.09.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Докази, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо заявленої вимоги про визначення місця проживання дитини суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків.

Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Подібні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, які у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягають застосуванню судом до подібних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Вирішуючи спір по суті пред`явлених вимог в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини, судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а також встановлено, що позовні вимоги в цій частині позову визнано відповідачем.

На підставі викладеного, діючи передусім в інтересах малолітньої дитини , беручи до уваги сталі соціальні зв`язки, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині позовних вимог шляхом визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Додатково, суд вважає за необхідне роз`яснити, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів до суду, ураховуючи задоволення позову, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 992 грн.40 коп.

Керуючись статтею 51 Конституції України, ст. ст. 21, 24, 104, 105, 110 - 115, 180, 182, 161 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 280-281, 351 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог : Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та визначення місця проживання малолітньої дитини з матір"ю - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РЕОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 12.09.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Визначити місце проживання малолітньої дитини, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РЕОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення або складення рішення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.М. Шум