Справа № 594/1226/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді - Губіш О.А.

при секретарі Окулянко У.Г.

з участю:

позивача ОСОБА_1

предстаника позивача адвоката Когут О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що проживала у с. Панівці Чортківського району Тернопільської області разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В цьому ж селі проживав відповідач ОСОБА_2 разом із своєю дружиною ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 вона з ОСОБА_2 у храмі Апостола Якова у с.Панівці взяли шлюб і почали проживати однією сім`єю, як подружжя в будинку, який належав його батькам - по АДРЕСА_1 .

При цьому офіційно шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану вони не реєстрували. З тих пір вели спільне господарство, спільно обробляли присадибні земельні ділянки, також належні їм земельні паї. Крім того, вели домашнє господарство - утримували корови, бики, свині, птицю, кролі, коні. Робили ремонт будинку, в якому проживали, забезпечували себе всім необхідним для життя за рахунок коштів, які отримували від ведення домашнього господарства та обох пенсій, тобто мали спільний бюджет. Вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки.

Також в той час, з ними проживали батьки відповідача - ОСОБА_5 , який був інвалідом та потребував постійного догляду, який вона здійснювала за ним 2 роки і ОСОБА_6 , яка п`ять років була прикута до ліжка, за якою також здійснювала догляд.

Також з ними проживали дві доньки відповідача від першого шлюбу, які навчались в інституті і вона постійно дбала і про них, готувала харчі, які вони брали за місцем свого навчання. Таким чином між ними існували реальні сімейні стосунки.

28 вересня 2019 року вони припинили дані стосунки та почали проживати кожний окремо у цьому ж селі.

За час спільного проживання за спільні кошти вони набули майно: трактор колісний марки ЮМЗ-6КЛ, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований 06.10.2005 на ім`я ОСОБА_2 ціною 56 000 грн; автомобіль Renault Kango, 1999 року випуску, з об`ємом двигуна 1870 см.куб., зареєстрований 24 вересня 2013 року на ім`я ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку НОМЕР_2 ціною 168 000 грн; мотоблок ціною 78 000 грн у 2015 році, а всього на суму 302 000 грн.

Неодноразово зверталась до відповідача з питанням про добровільний розподіл вказаного майна, залучала до цього дільничного інспектора та старосту села, проте, відповідач відмовився в добровільному порядку вирішити це питання і сказав, щоб вона подавала позов до суду.

Крім того, зазначила, що до 01 січня 2004 року спірні правовідносини регулювалися Кодексом про шлюб та сім`ю України, який не містив в собі норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, а зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено, а тому встановлення такого факту може бути лише з 1 січня 2004 року.

А тому, просила суд встановити факт її спільного проживання однією сім`єю з відповідачем в період з 01 січня 2004 року по 28 вересня 2019 року без реєстрації шлюбу; визнати спільною сумісною власністю сторін трактор колісний марки ЮМЗ-6КЛ, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований 06.10.2005 на ім`я ОСОБА_2 ціною 56 000 грн; автомобіль Renault Kango, 1999 року випуску, з об`ємом двигуна 1870 см.куб., зареєстрований 24 вересня 2013 року на ім`я ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку НОМЕР_2 ціною 168 000 грн.; мотоблок ціною 78 000 грн. у 2015 році, а всього на суму 302 000 грн., стягнути з відповідача в її користь половину вартості за трактор ЮМЗ-6КЛ, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований 06.10.2005 в сумі 28000 грн; автомобіль Renault Kango, 1999 року випуску, з об`ємом двигуна 1870 см.куб., державний номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований 24 вересня 2013 року в сумі 84000 грн; мотоблок в сумі 39000 грн, а всього на суму 151000 грн., крім того просила стягнути понесені нею судові витрати на оплату судового збору.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження з призначенням у такій підготовчого судового засідання. При цьому, відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.

16.12.2022 відповідачем подано відзив на позов, в якому просив, в задоволенні позову відмовити, оскільки твердження позивачки про спільне проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства під час перебування у незареєстрованому шлюбу, тобто з 2004 року не відповідає дійсності, оскільки позивачка ОСОБА_1 проживала на території свого господарства, а він проживав у своєму будинку, час від часу вони підтримували стосунки.

Крім того, вказав на те, що транспортні засоби (трактор , автомобіль та мотоблок) мають технічні властивості, які з роками зношуватися, тобто є відповідні мотогодини та ресурс відпрацювання техніки і вартість транспортних засобів з 2003 року по даний час є не однаковою, будь яких експертних висновків про реальний стан технічних даних вищевказаних транспортних засобів позивачка в позовній заяві не представила, проте зі слів позивачки дала їм відповідну оцінку, що є її припущенням.

Також зазначив, що вказане майно, а саме трактор колісний марки ЮМЗ-6КЛ, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль РЕНО КАНГО, 1999 року випуску є особистою власністю відповідача, які були придбані до 2004 року та не підлягає поділу. Мотоблок був проданий та кошти були витрачені на лікування.

Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року, у справі призначено судову товарознавчу експертизу, у зв`язку з чим, провадження у справі було зупинено.

Ухвалою суду від 28 липня 2022 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 16 серпня 2022 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , її представник адвокат Когут О.В. позов підтримали, просили такий задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив розгляд справи провести без його участі, довіривши представникцтво інтересів адвокату Стрільчук В.В.

Представник відповідача адвокат Стрільчук В.І. в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на підстави наведені відповідачем у відзиві на позов. В ході судового засідання, після допиту свідків, заявив про подальший розгляд справи у його відсутності та закінчення судового розгляду без його участі.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.

Пунктом 3 ч.1 ст.57, ст.60 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В ст.70, ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України визначено, що уразі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23, 25, 30 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК 2947-14 щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК 435-15, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Уразі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

Як встановлено судом, сторони по справі 16 травня 1995 року у храмі Апостола Якова у с.Панівці прийняли таїнство шлюбу. Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб парохії Панівці Кам`янець-Подільського деканату Бучацької єпархії Греко-католицької церкви за підписом отця ОСОБА_7 .

Згідно довідки Мельнице Подільської селищної ради №551 від 04.08.2021 слідує, що ОСОБА_1 проживала в будинку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 - у період з 16 травня 1996 року по 28 вересня 2019 року як громадянська дружина, вела разом з ним особисте господарство. Факт чого, засвідчено жителями с. Панівці ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Згідно довідки Мельнице Подільської селищної ради №581 від 26.08.2021 слідує, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу та без реєстрації місця проживання у с. панівці з ОСОБА_2 в будинку його батьків з 16 травня 1996 року по 28 вересня 2019 року. При цьому, вони вели спільне господарство та спільний побут, утримували корови, свині, кролі, птицю, обробляли присадибні земельні ділянки, які їм належали, а також належні їм земельні ділянки (паї), в тому числі і за допомогою придбаного ними трактора. Робили ремонт будинку, в якому спільно проживали, забезпечували себе всім необхідним для життя за рахунок коштів, які отримували від ведення домашнього господарства та пенсії, між ними існували реальні сімейні стосунки.

Факт проживання сторін однією сім`єю в господарстві ОСОБА_2 також ствердили допитані в ході судового розгляду свідки односельці сторін ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 .

Так свідок ОСОБА_17 показала, що проживає в с. Панівці по сусідству з господарством матері ОСОБА_18 , в якому вона проживала до заміжжя з ОСОБА_19 , що відбулося у період 1995-1996 років. Після заміжжя ОСОБА_20 проживала у ОСОБА_2 , що тривало до 2019 року, коли ОСОБА_20 повернулася жити у батьківську хату. Під час їх спільного проживання в селі до них відносилися як до подружжя ОСОБА_20 і ОСОБА_21 постійно жили разом у нього в господарстві, вели себе як члени однієї сім`ї, і так їх сприймали і жителі села як подружжя. Знає, що сторони брали церковний шлюб, весілля не робили, після одруження робили невелике святкування. За період спільного проживання зарекомендували себе як добрі господарі зажди утримували велику кількість худоби, птиці, обробляи і належні їм земельні ділянки. ОСОБА_22 бувала у них в господарстві, так як у них можна було змолоти зерно, та і з інших побутових потреб, тому знає, що за час їх спільного проживання ОСОБА_20 та ОСОБА_21 придбали трактор, автомобіль, мотоблок.

Так, ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , кожна зокрема, показали, що проживають по сусідству з ОСОБА_23 , який після смерті дружини у 1995 році одружився вдруге, та проживав однією сім`єю з ОСОБА_24 . З нагоди їх одруження були присутні на святкуванні, що відбулося після реєстрації ними церковного шлюбу. Проживали вони у будинку ОСОБА_23 , де проживали його батьки та доньки від першого шлюбу. Батько ОСОБА_21 був інвалідом потребував догляду, також мати його була лежача і тому за нею також необхідний був догляд, що ОСОБА_20 і робила. Також опікувалася доньками ОСОБА_21 . Жителі села відносилися до них як до подружжя, членів однієї сім`ї. ОСОБА_20 та ОСОБА_21 вели домашнє господарство завжди тримали багато худоби, птицю, обробляли землю. Фактично разом відновили господарство ОСОБА_23 , яке було пошкоджене пожежею. За час спільного проживання ОСОБА_20 та ОСОБА_21 також придбали і різну техніку трактори, автомобіль, мотоблок, які спільно використовували у побуті та при веденні господарства.

Поряд з тим встановлено, що за час спільного проживання, сторонами за спільні кошти, було придбано майно, а саме: трактор колісний марки ЮМЗ-6КЛ, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований 06.10.2005 на ім`я ОСОБА_2 ; автомобіль Renault Kango, 1999 року випуску, з об`ємом двигуна 1870 см.куб., зареєстрований 24 вересня 2013 року на ім`я ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку НОМЕР_2 ; мотоблок у 2015 році.

Як зазначила позивач трактор сторонами було придбано за ціною 56 000 грн; автомобіль Renault Kango за ціною 168 000 грн; мотоблок за ціною 78 000 грн.

Наявність придбаного та зареєстрованого за відповідачем вказаного майна, зокрема трактора та автомобіля підтверджується повідомленням Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області №13/234-21 від 09.08.2021, та повідомленням Територіального сервісного центру МВС №6145 в Тернопільській області від 10.08.2021 за №31/19/5/К-15а/з.

Придбання сторонами мотоблока документально ними не підтверджена, проте його придбання відповідачем не заперечується, а у відзиві на позов, відповідач зазначає, що такий був проданий, а кошти були витрачені на лікування.

При цьому, твердження відповідача про те, що трактор колісний марки ЮМЗ-6КЛ, 2003 року випуску та автомобіль Renault Kango, 1999 року випуску, є особистою власністю відповідача, такі були придбані до 2004 року, і такі не підлягають поділу, не відповідають дійсності, оскільки останні, згідно вищеописаних повідомлень Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області та Територіального сервісного центру МВС №6145 в Тернопільській області, буди придбані та зареєстровані за відповідачем після 2004 року, а саме трактор зареєстрований за відповідачем 06.10.2005, а автомобіль 24.09.2013.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2021 року у справі задоволено клопотання сторони позивача та призначено судову автотоварознавчу експертизу транспортних засобів, трактора колісного марки ЮМЗ-6КЛ, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_2 , автомобіля Renault Kango, 1999 року випуску, об`єм двигуна 1870 см.куб., державний номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрованого 24 вересня 2013 року на ім`я ОСОБА_2 , мотоблоку, наявного в користуванні ОСОБА_2 , на вирішення якої поставлено завдання встановити ринкову вартість вказаних транспортних засобів. Проведення експертизи доручено експертам Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, зупинено провадження у справі.

Згідно висновку експерта за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи від 20 липня 2022 року №279/22-22, ринкова вартість трактора колісного марки, моделі, модифікації ЮМЗ-6КЛ «Беларусь», 1987 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_2 , за станом цін на час проведення експертизи, складає 41850 грн. Ринкова вартість автомобіля марки, моделі, модифікації Renault Kango, 1, 9 D55 Express, 1999 року випуску, об`єм двигуна 1870 см.куб, реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого 24 вересня 2013 року на ім`я ОСОБА_2 , на час проведення експертизи, складає 77360 грн.

Також, згідно висновку, у зв`язку з відсутністю будь-яких документів на придбання та ненадання учасниками справи інформації про основні технічні характеристики мотоблоку, питання про визначення ринкової вартості транспортного засобу мотоблоку, наявного в користування ОСОБА_2 , залишається без виконання.

Поряд з тим, стороною позивача надано суду дані щодо ринкової вартості мотоблока станом на жовтень 2022 року, отримані в результаті вивчення інтернет ресурсів, з яких слідує, що вартість вказаного транспортного засобу на ринку послуг складає суму від 78800 грн. і більше.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

А тому, за таких обставин, суд приходить до висновку, що наведена позивачем вартість придбаного сторонами за час сумісного проживання мотоблоку, станом на момент придбання, могла становити 78 000 грн.

Доказів, які б спростовували факт спільного проживання сторін у період з травня 1995 року, 1 січня 2004 року до вересня 2019 року, як і придбання спільно нажитого майна, відповідачем суду надано не було, не здобуто таких і в ході розгляду справи.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими, підставними, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню.

При визначенні вартості майна - трактора колісного, марки ЮМЗ-6КЛ, 2003 року випуску, автомобіля RENAULT KANGOO, 1999 року, державний номерний знак НОМЕР_3 , що підлягає поділу між сторонами, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача Ѕ частини вартості таких, суд враховує висновок експерта.

Позивачкою під час розгляду справи були понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1510 грн, які слід стягнути з відповідача в її користь.

Крім того, позивачкою понесені судові витрати на проведення експертизи в сумі 8305, 90 грн., що підтверджується відповідною квитанцією та актом здачі-приймання висновку експерта, які у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с. Панівці Чортківського району Тернопільської області, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя с. Панівці Чортківського району Тернопільської області, однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с. Панівці Чортківського району Тернопільської області, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя с. Панівці Чортківського району Тернопільської області:

-трактор колісний марки ЮМЗ-6КЛ, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований 06 жовтня 2005 року на ім`я ОСОБА_2 , вартістю 41 850 грн.;

-автомобіль RENAULT KANGOO, 1999 року, об`ємом двигуна 1870 см. куб., державний номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований 24 вересня 2013 року на ім`я ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку НОМЕР_2 , вартістю 77 360 грн.;

-мотоблок, вартістю 78 000 грн.

В порядку поділу сумісного майна стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість:

-Ѕ частини транспортного засобу трактора колісного марки ЮМЗ-6КЛ, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрованого 06 жовтня 2005 року на ім`я ОСОБА_2 , у сумі 20 925 грн.:

-Ѕ частини транспортного засобу автомобіля RENAULT KANGOO, 1999 року, об`ємом двигуна 1870 см. куб., державний номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрованого 24 вересня 2013 року на ім`я ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку НОМЕР_2 , у сімі 38 680 грн.;

-Ѕ частини транспортного засобу мотоблоку у сумі 39 000 грн.,

а всього 98 605 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1510 (однієї тисячі п`ятсот десять) грн. сплаченого судового збору; 8305 (вісім тисяч триста п`ять) грн. 90 коп. сплачених за проведення експертизи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька с. Панівці Чортківського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель с. Панівці Чортківського району Тернопільської області.

Головуюча: