Справа № 569/1852/22
09 серпня 2022 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О.В.
за участі секретаря судового засідання Янок М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Харчука Василя Івановича про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
у справі за позовом ОСОБА_1
до Акціонерного товариства "Ідея Банк"
про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню
учасники справи в судове засідання не з`явились
В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Ідея Банк" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12.07.2022 позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Ідея Банк" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., вчинений 16.07.2021, зареєстрований в реєстрі за № 2544, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Ідея Банк" боргу в розмірі 407 835 грн 78 коп.

На адресу суду від представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Харчука Василя Івановича надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі в розмірі 13 100, 00 грн.

Ухвалою суду від 04.08.2022 вказану заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на 09.08.2022.

08.08.2022 від представника відповідача надійшов відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно з яким просить суд відмовити у задоволенні заяви, зокрема, з огляду на те, що позивач заявляє суму до стягнення на покриття його витрат на професійну правничу допомогу неспівмірну для даної категорії справ.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За змістом ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом невирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником позивачки надано: копії договору про надання правової допомоги № 12 від 26.01.2022, акт про надання послуг №12 від 17.07.2022, квитанції до прибуткового касового ордера № 163 від 17.07.2022.

Відповідно до акту про надання послуг №12 від 17.07.2022, представником позивачки надано такі послуги: усна консультація щодо можливих шляхів захисту порушеного права, у зв`язку з арештом банківських рахунків виконавчою службою; підготовка заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви; підготовка та подання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; підготовка клопотання про витребування доказів; дистанційний супровід справи.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.02.2022 у справі №648/1102/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У зв`язку з наведеним, суд може обмежити розмір судових витрат на професійну (правничу) допомогу з огляду на розумну необхідність таких судових витрат для конкретної справи.

З урахуванням вище викладеного, за наявності клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, а також враховуючи конкретні обставини справи, яка є справою незначної складності, справа розглядалася в спрощеному провадженні, вимоги, з якими заявник звернувся до суду, усталену практику з розгляду таких спорів про визнання виконавчого напису нотаріуса такими що не підлягає виконанню, обсяг наданої адвокатом правової допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд вважає,що вартість послуг адвоката є завищеною та підлягає зменшенню до суми 7 000 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 141,258-259, 263-265, 268, 270, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Харчука Василя Івановича про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Ідея Банк" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Ідея Банк" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства "Ідея Банк" на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 7 000, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Акціонерне товариство "Ідея Банк" (вул. Валова, буд. 11, м.Львів, 79008, ІК 19390819).

Повне судове рішення складене та підписане 09.08.2022.

Суддя Левчук О. В.