441/854/19 2/441/32/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Перетятько О.В.,

за участі секретаря Сороки М.В.,

представника третьої особи адвоката Гуліна Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним і часткове скасування рішення

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просить визнати незаконним і частково скасувати рішення XXXIII сесії УII скликання Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 521 від 20.12.2018 р., залишивши чинним пункт 3, затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передати її у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, без урахування п. 2 даного рішення.

Позов мотивує тим, що має на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, відведена під його забудову, використовувалась позивачем за призначенням, без будь-яких проїздів до сусідніх землекористувачів - третіх осіб по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , між тим, актом постійної земельної комісії від 21.09.2018, а згодом і рішенням XXXIII сесії УII скликання Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 521 від 20.12.2018 р., йому та ОСОБА_3 рекомендовано розібрати загорожу, яку, згідно зазначених документів самовільно встановили та зробити спільну вулицю шириною 2,5 метрів між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передача її у власність для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_1 .

Вважає вказане рішення незаконним і таким, що підлягає відміні, мотивуючи тим, що вказана земельна ділянка перебувала у його постійному користуванні, жодних обмежень та накладок з його боку не було, тому оскаржуване рішення є безпідставним, доказів існування спірного проїзду між господарством позивача та ОСОБА_3 немає, візуальний огляд існуючих земельних ділянок та розміщення сітки по старих межах між сусідами виключають існування проїзду до будинку ОСОБА_2 .

У судове засідання 10.11.2022 позивач та його представник не з`явились, адвокат Дунас Т.М. повторно подав клопотання про відкладення судового засідання, покликаючись на перебування на лікуванні. Між тим, жодних доказів, які б це підтверджували, суду не надав (а.с. 241).

Представник відповідача скерувала суду клопотання, у якому просила про розгляд справи без її участі, підтримала свої попередні пояснення, далі у суді просила у задоволення позову відмовити (а.с. 240).

Ухвалою підготовчого засідання від 24.02.2021 первісного відповідача Новосільську сільську раду Городоцького району Львівської області замінено на правонаступника - Комарнівську міську раду Львівського району Львівської області (а.с. 143-144).

У попередніх судових засіданнях представник позивача - адвокат Дунас Т.М. позов підтримав у повному обсязі. Вважає, що оспорюване рішення сільської ради приймалося без достатньої аргументації, для задоволення інтересів ОСОБА_2 , яка, на його думку, приховує від суду факт існування заїзду до її будинковолодіння зі сторони будинку її батьків, який був перекритий, а має намір облаштувати собі заїзд за рахунок чужої земельної ділянки. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Каралюс В.М. в судовому засіданні та виконуючий повноважень міського голови Вовк І.К. у письмовому відзиві проти задоволення позову заперечили (а.с. 154-157). Вказали, що спір між сусідами щодо права проходу та проїзду є довготривалим та затяжним, земельна ділянка не перебуває у власності позивача, а лише в його користуванні, іншої технічної можливості утворити заїзд до будинку ОСОБА_2 не існує. Спірний заїзд до будинку ОСОБА_2 існував ще задовго до того, як ОСОБА_1 побудував там будинок, цей заїзд раніше слугував проходом до сільського пасовища. На сьогодні для розроблення нового заїзду потрібно виготовлення технічної документації, відтак міська рада вирішила своїм рішенням відновити уже існуючий заїзд.

Вказала, що оспорюване рішення прийняте з достатнім обгрунтуванням та підставністю його прийняття, тому є законним та таким, що прийняте в межах повноважень, наданих Новосільській сільській раді Городоцького району Львівської області. З огляду на наведене, просить у позові відмовити.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 та її представник - адвокат Гулін Ю.О. висловилися на відмову у задоволенні позовних вимог з підстав, наведених представником відповідача. Крім того, представник вказав, що спірний заїзд існував з 1963 року ще до того, як батькам позивача було надано дозвіл на будівництво будинку. При цьому такий дозвіл передбачав будівництво в зовсім іншому місці. Жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку, якою позивач користується і яку обгородив, у нього немає, тобто немає і права власності, про захист якого йдеться. Іншого заїзду до будинку ОСОБА_2 , зокрема і біля будинку ОСОБА_3 , ніколи не було.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засідання пояснила, що будинковолодіння АДРЕСА_1 вона успадкувала після смерті бабці. До 2018 між будинками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 існував заїзд до її будинковолодіння, яким користувалися усі три сім"ї. Після смерті ОСОБА_5 (бабці ОСОБА_3 ), ОСОБА_1 вирішив приєднати наявний заїзд до своєї земельної ділянки, поставивши там огорожу. Таким чином уже протягом 4 років вона не може користуватися єдиним існуючим заїздом до свого будинковолодіння. Зазначила, що вказаний заїзд облаштовували спільно троє сусідів, поставили там місток, постійно підсипали дорогу, оскільки користувалися нею спільно.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснили, що спірний заїзд до будинку ОСОБА_2 існував задовго до того, як біля нього побудував будинок батько ОСОБА_1 . Цією дорогою їздили і підводи, і автомобілі, жодних спорів між сусідами ніколи не було, вони спільними зусиллями облаштовували цей заїзд. Коли батько позивача помер, загорожі навколо їхнього будинковолодіння не було. Коли позивач огороджував будинок, загородив також і існуючий заїзд, приєднавши його до земельної ділянки, якою він користується. Сусідка ОСОБА_3 також змушена була облаштовувати вихід зі свого господарства одразу на вулицю Львівська, а заїзду до її господарства тепер немає, раніше вона також користувалася спірним заїздом. Іншої дороги до господарства ОСОБА_2 немає, в тому числі зі сторони господарства ОСОБА_9 .

Оглянувши матеріали справи, заслухавши всіх учасників справи, свідків, cуд не знаходить підстав для задоволення позовних вимоги ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Судом встановлено, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с. 9). Свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР від 27.07.1964 видане на ім"я ОСОБА_10 , земельна ділянка під забудову 0.10 га (а.с. 10). Правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яка знаходиться під будинком ОСОБА_1 , у позивача відсутні.

Згідно довідки Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 265 від 27.12.2019, за житловим будинком АДРЕСА_1 , закріплена земельна ділянка, якою користується ОСОБА_1 , розміром 0,10 га (а.с. 86).

Під час виготовлення ФОП ОСОБА_11 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для обслуговування житлового будинку, ОСОБА_1 21.09.2018 звернувся до сільської ради для підписання Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання та встановлення меж земельної ділянки для обслуговування вищевказаного житлового будинку (а.с. 26).

Актом постійної комісії з представників Новосільської сільської ради встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не погоджують ОСОБА_1 межові знаки для обслуговування житлового будинку, оскільки до житлового будинку ОСОБА_2 відсутній доїзд. Громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 рекомендовано розібрати загорожу, яку вони самовільно встановили та зробити спільну вулицю шириною 2,5 метрів; сесії сільської ради затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж землеьної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку. На даний час кожен з сусідів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають окремі заїзди до своїх житлових будинків, а проїзд до будинку ОСОБА_2 ними перекритий (а.с. 34).

Рішенням Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 521 від 20.12.2018 «Про затвердження Акту постійної земельної комісії з функціями по благоустрою» 20.12.2018 затверджено вищенаведений Акт постійної земельної комісії із функціями по благоустрою, складений 21.09.2018; розробникам технічних документацій ТзОВ «Ордо» та ПП «Центр землеустрою» передбачити проїзд між земельними ділянками гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 шириною 2,5 м.; затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передача її у власність для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_1 з урахуванням п.2 даного рішення (а.с. 35).

Із копій Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 79970087 від 09.02.2017 та № 141566172 від 17.10.2018, убачається, що ОСОБА_2 має на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 55, 60).

Як вбачається із плану топографічного знімання території с. Березець Львівського району Львівської області, земельна ділянка із будинком ОСОБА_2 знаходиться за земельною ділянкою і будинком ОСОБА_3 (а.с. 172). Даний факт підтверджується також фотосвітлинами, долученими до матеріалів справи (а.с. 166-167, 212-215).

Частиною 1 ст. 15, ст. 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цього, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

У ст. 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно із статтею 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Згідно з пунктом «б» частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства (стаття 96 ЗК України).

Згідно з частиною першою статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин, де в п.п. «а», «д», «й» визначено, що до повноважень таких органів належить розпорядження землями територіальних громад, організація землеустрою та вирішення земельних спорів.

Згідно підп.5 п. «б» ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом. Пунктом 34 ч.1 ст.26 цього ж Закону передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що орган місцевого самоврядування, як адміністративний орган, у межах своїх повноважень, належним чином обґрунтувавши свої висновки, прийняв законне та обґрунтоване рішення на вирішення земельного спору, який виник між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме про затвердження акту земельної комісії від 21.09.2018.

Стороною позивача не наведено достатніх доказів на підтвердження викладених у позовній заяві фактів, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 обмежена у доступі до свого господарства, іншого проїзду до якого у наявних документах немає, правовстановлюючі документи на земельну ділянку у позивача відсутні, що позбавляє суд можливості належним чином перевірити розміри такої, відсутність у Свідоцтві про забудову садиби ОСОБА_10 проїзду даний факт не доводить, оскільки у ньому взагалі відсутні будь які позначення меж земельних ділянок суміжних землекористувачів, а відтак підстав для задоволення позову ОСОБА_1 суд не знаходить.

Показаннями свідків у даній справі підтверджується те, що проїзд/заїзд до господарства ОСОБА_2 між господарствами ОСОБА_12 і ОСОБА_13 існував, ним користувалися як фізичні особи, так і заїжджав транспорт, а відтак суд вважає обґрунтованими висновки органу місцевого самоврядування щодо необхідності врахування такого заїзду при приватизації як ОСОБА_1 , так і іншими сусідами, своїх присадибних земельних ділянок.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5, 10, 18-19, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним і часткове скасування рішення № 521 від 20.12.2018 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення, у зв`язку з стабілізаційними, плановими та аварійними відключеннями електроенергії, складено 06.12.2022.

Головуючий суддя Перетятько О.В.