Провадження № 2-з/521/203/22
Ухвала

17 листопада 2022 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Також, разом із позовом представником ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 46961, від 19.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем.

Суд, розглянувши подану заяву про забезпечення позову, дослідивши надані матеріали справи в обґрунтування зазначеної заяви, приходить до висновку про таке.

У відповідності до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України, заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, у тому числі, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на момент розгляду заяви про забезпечення позову провадження у справі не відкрито, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що заяву подано передчасно.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - за правилами підсудності, встановленими цим кодексом для відповідного позову.

Оскільки провадження у справі не відкрито, з огляду на відсутність можливості перевірити справу на предмет підсудності, суд позбавлений можливості вирішувати питання про забезпечення позову.

Окрім того, статтею 151 ЦПК України передбачено зміст і форма заяви.

Так, відповідно до ч. 1 п. 6 вказаної статті, заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Вказаною нормою закону, законодавець зобов`язує саме позивача самостійно запропонувати суду підтвердження своєї сумлінності в питанні заявленого забезпечення позову.

При цьому, запропоноване заявником зустрічне забезпечення не є обов`язковим для суду.

Останній, вирішуючи питання про забезпечення позову, вправі або прислухатися до побажань заявника в цьому питанні, або прийняти інше рішення щодо вказаного.

Проте, в заяві про забезпечення позову не міститься жодної пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову, а лише вказано, що позивач зобов`язується до набрання рішенням законної сили не відчужувати належне йому рухоме майно, а також в подальшому набуте ним, вартість якого складає більше 110000,00 грн.

Тобто, в порушення вимог ст. 151 ЦПК України, заявник не надав пропозиції щодо зустрічного забезпечення, якими він обґрунтовує необхідність забезпечення позову.

У відповідності до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі зазначеного, заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 151-153, 154 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, повернути заявнику.

Ухвала, у відповідності до ст. 353 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В. Мирончук