КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 357/8476/21 Головуючий у суді першої інстанції - Кошель Б.І.
Номер провадження № 22-ц/824/4550/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», третя особа: Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про захист прав споживача шляхом визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», про захист прав споживача шляхом визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, який мотивувала тим, що на підставі договору дарування серії ВВС № 354249 вона є власником квартири АДРЕСА_1 .

Позивачка вказувала, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вона користується 50% пільгою по оплаті житлово-комунальних послуг, оскільки є дружиною померлого ветерана війни.

Зазначала, що опалювальна площа її квартири згідно технічного паспорту від 03 лютого 2011 року становить 44,30 кв.м.

В серпні 2014 року представником КП БМР «Білоцерківтепломережа» було проведено обстеження по питанню теплопостачання її квартири, за результатами якого встановлено, що у зв`язку з демонтажем віконного блоку та дверей опалювальна площа квартири збільшилась на 2,89 кв.м. та складено відповідний акт.

З жовтня 2014 року відповідачем почала вказуватись опалювальна площа 46,49 кв.м., однак позивачка вважає односторонню зміну параметрів опалювальної площі неправомірною та зазначає, що зміни в квартирі здійснені без винесення чи переміщення опалювального приладу, крім того відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», в розрахунок опалювальної площі балкон не входить.

На неодноразові звернення позивачки до відповідача провести перерахунок оплати за опалення, останній відповідав відмовою, а тому позивачка просила суд визнати, що в період з 01 жовтня 2014 року по 01 травня 2021 року здійснено переплату надмірно нарахованої вартості наданих послуг з централізованого теплопостачання на рахунок КП БМР «Білоцерківтепломережа» в сумі 5 450,29 грн та стягнути вказану суму з відповідача.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд посилався на п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 року № 619 «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», однак така постанова втратила чинність.

Апелянт вказує, що відповідачем неправомірно в односторонньому порядку було змінено розмір опалювальної площі без відповідної технічної документації, адже КП БМР «Білоцерківтепломережа» не мало ні прав, ні обов`язків здійснювати технічну інвентаризацію приміщення, збільшувати розмір опалювальної площі та стягувати оплату за донараховані квадратні метри.

Вважаючи, що неправомірним здійснення нарахування оплати вартості послуг із центрального опалення теплової енергії на збільшену площу, апелянт ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

15 лютого 2022 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», в якому вказує, що висновки, викладені в рішенні, відповідають обставинам справи, а саме рішення ухвалене з дотримання норм матеріального та процесуального права.

Відповідач зазначає, що зміна оплати за послуги з централізованого теплопостачання у бік збільшення відбулась через збільшення житлової площі за рахунок балкону, а тому його площа була приєднана до опалювальної площі. У присутності власника було складено акт обстеження квартири на предмет демонтажу віконного блоку та дверей на балкон, що призвело до збільшення опалювальної площі квартири на 2,89 кв.м.

У відзиві відповідач наголошує, що відповідно до Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 до опалювальної площі квартири відноситься: житлова площа, всі підсобні та інші приміщення, в яких немає теплопостачальних приладів, але які зв`язані дверними або іншими отворами з опалювальними приміщеннями.

Відтак, через самовільне збільшення ОСОБА_1 площі квартири без зміни технічної документації, її опалювальна площа збільшилась на площу балкону, а тому відповідач просить залишити оскаржуване рішення без змін, а вимоги апеляційної скарги - без задоволення.

При апеляційному розгляді справи позивачка у справі ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача у справі, Комунального підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до суду апеляційної інстанції не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином(а.с.122).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором дарування квартири від 21 квітня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Білик О.Г., зареєстрованого в реєстрі за №4-1948, та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надає Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», відповідно до о/р 29840-2 відкритого на ім`я ОСОБА_1 (а.с.7-8).

З технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 від 03 лютого 2011 року вбачається, що загальна площа квартири становить 43,6 кв.м., загальна площа з балконом - 44,30 кв.м. (з врахуванням знижувального коефіцієнту).

26 серпня 2014 року представниками Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора №1 та Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», в присутності позивачки ОСОБА_1 складено акт обстеження квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якого комісією виявлено демонтаж віконного блоку та дверей на балкон, а також частину зовнішньої стіни, що призвело до збільшення опалювальної площі квартири на 2,89 кв.м. Нагрівальний прилад залишився в квартирі. Вказаний акт був підписаний позивачкою в день його складення (а.с.10).

Судом також встановлено, що у відповідності до вищевказаного акту відповідачем були проведені розрахунки розміру платежів за теплопостачання квартири АДРЕСА_1 , з врахуванням опалювальної площі, що становить 46,49 кв.м. (43,60 кв.м. + 2,89 кв.м. балкон). І саме вказана площа квартира визначається відповідачем для здійснення оплати за надання послуги з теплопостачання, що підтверджується розрахунковим листом (а.с.29 зв.б.)

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до КП БМР «Білоцерківтепломережа» із скаргами та заявами щодо необхідності здійснення перерахунку оплати за опалення відповідно до опалювальної площі, яка зазначена в технічному паспорті від 03 лютого 2011 року, однак отримувала відмову, у зв`язку з чим звернулася із вказаним позовом до суду.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що позивачкою здійснено перепланування, а саме демонтовано віконний блок та фактично об`єднано кімнату з балконом, внаслідок чого у квартирі збільшилась опалювальна площа на 2,89 кв.м.

Обставини щодо зняття у квартирі віконно-дверного блоку між кімнатою та балконом, а також демонтаж частини стіни між вказаними приміщеннями позивачкою в судовому засіданні не заперечується. Крім того, позивачка пояснила, що здійснила перепланування саме з метою отримання тепла на балкон.

З урахуванням вище вказаних обставин, а також беручи до уваги технічну документацією на квартиру АДРЕСА_1 від 03 лютого 2011 року, відповідно до якої площа квартири становить 43,6 кв.м., а площа балкону 2,89 кв.м., який поєднано з квартирою внаслідок проведеного перепланування, у зв`язку з чим загальна фактична опалювальна площа квартири складає 46,49 кв.м., що і враховано відповідачем при здійсненні нарахувань, тому суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача та безпідставності позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідає з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги», чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1875-ІV), визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Так, відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів від 21.07.2005 року № 630, опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) є загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас.

Разом, із тим постановою Кабінету Міністрів від 08 червня 1996 року № 619 «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», (яка втратила чинність на підставі постанови КМУ №409 від 23 березня 2016 року, однак яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) було визначено, що під приміщеннями, площа яких не входить до опалюваної площі квартири (будинку) слід розуміти приміщення, які відокремлені від приміщень, що опалюються, стінами або дверними чи віконними прорізами із заповненням, які відповідають вимогам з опору теплопередачі для огороджуючих конструкцій житлових будинків. В іншому разі площа цих приміщень входить до опалюваної площі квартири (будинку).

Як встановлено судом першої інстанції, та не заперечується сторонами, позивачка у справі є власником квартири АДРЕСА_1 від 03 лютого 2011 року, загальна площа якої становить 43,6 кв.м. Також при розгляді справи встановлено, що позивачкою у справі, як власником вказаної квартири, здійснено перепланування квартири відповідно до якого було демонтовано віконний блок та частину стіни між балконом та житловою кімнатою, що підтверджується актом від 26 серпня 2014 року, внаслідок чого загальна, фактична опалювальна площа квартири збільшилася на площу 2,89 кв.м. за рахунок приєднання балкону та становить 46,49 кв.м., що і враховано відповідачем при здійсненні нарахувань, та відповідає положенням ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 383-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 23 червня 2022 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв