Справа № 211/6828/20
Провадження № 2/211/994/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 грудня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді - Середньої Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Бехало В.В.,

у відсутність сторін,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Довгинцівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства, внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом та просить суд визнати ОСОБА_2 батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести відповідні зміни в актовий запис про її народження, стягнувши з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини від всіх доходів відповідача. В обґрунтування вимог зазначено, що вона перебувала з відповідачем в близьких стосунках з 2010 року, а в 2014 році завагітніла від нього, однак після повідомлення відповідача про свою вагітність, стосунки між ними було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку ОСОБА_3 , на що відповідач ніяк не відреагував, тому вона зареєструвала народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказавши відомості про батька дитини на підставі частини 1 статті 135 СК України. З дитиною вона майже 2,5 роки проживала зі своїми батьками, ОСОБА_2 їй не навідував, з ними не спілкувався та матеріальної допомоги не надавав. В 2017 році вони з відповідачем почали проживати разом з її батьками у м. Кривому Розі, ОСОБА_2 працював в м. Одесі охоронцем будівельної компанії вахтовим методом - два тижні працював, два тижні перебував у них з донькою. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, пілкувалися один про одного, разом виховували доньку, відповідач водив та забирав її з дитячого садочка. Влітку їздили всі на море до бабусі ОСОБА_2 . Мати та бабуся відповідача визнавали її доньку ОСОБА_3 своєю онукою, на Різдво 2020 року вони обоє разом з дитиною їздили відпочивати до мами ОСОБА_2 в Одеську область, яка визнаючи себе бабусею ОСОБА_3 , подарувала дитині подарунки. З моменту народження дитини відповідач визнавав себе її батьком, однак реєструвати себе батьком дитини не бажав. З березня 2020 року ОСОБА_2 з нею не проживає, відносин вони не підтримують, однак з квітня 2020 року він ще висилав матеріальну допомогу. Факт батьківства підтверджується як показами свідків, так і квитанціями про матеріальну допомогу яку відповідач неодноразово надсилав їй, та фото відповідача разом з дитиною та його родичами. Тому враховуючи викладене, посилаючись на обов`язок батьків по утримання неповнолітніх дітей, просить вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою 09 березня 2021 року витребувано з Довгинцівського районного у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції ( м. Дніпро) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 237 від 19.03.2015 року.

Заочним рішенням суду від 14 квітня 2021 року, позов задоволено, визнано ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зобов`язавши органи реєстрації внести відповідні зміні до актового запису про народження: дитини, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки.

Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року за заявою відповідача скасовано заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2021 року.

Ухвалою суду 02 вересня 2021 року прийнято до розгляду справу. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 02 грудня 2021 року задоволено клопотання про виклик свідків, закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.

Ухвалою суду від 08 лютого 2022 року за клопотанням позивача призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання щодо вірогідності батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 13 червня 2022 року поновлено провадження у справі.

В судове засідання сторони не з`явились, своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судового повідомлення та судової повістки.

В матеріалах справи міститься заява представника позивача ОСОБА_5 про подальший розгляд справи за відсутності її та позивача.

В судовому засіданні 01.11.2022 позивач ОСОБА_1 підтвердила викладені в тексті позовної заяви обставини, наполягала на задоволенні вимог.

Відповідач ОСОБА_2 причини неявки в суд не повідомив, відзиву на позов не надав.

Представник третьої особи Довгинцівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що являється матір`ю позивачки. Знає, що донька влітку 2008 року познайомилась з відповідачем, ОСОБА_2 до них приїжджав, жив 2,5 роки разом з ОСОБА_1 у їх квартирі як чоловік доньки. Він визнавав ОСОБА_3 своєю донькою, гроші давав на утримання дитини, а коли розійшлися, то матеріально не підтримував, посилок не направляв. ОСОБА_1 їздила до його батьків в Татарбунари, вони вважають ОСОБА_3 своєю онукою.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що бачила ОСОБА_2 , який забирав разом з ОСОБА_1 дитину ОСОБА_3 з дитячого садочка неодноразово. Іншого разу вона була у них в гостях та дізналась про проживання ОСОБА_2 у квартирі Колесників. Бачила їх також, коли ОСОБА_2 з ОСОБА_1 знімали квартиру в Довгинцівському районі. ОСОБА_2 відносився до дитини як батько, визнавав ОСОБА_3 своєю донькою. Знає, що ОСОБА_2 також надсилав ОСОБА_1 кошти на утримання дитини, ОСОБА_1 казала, що їздила до його батьків у гості.

Суд, враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України, вважає можливим закінчити розгляд справи у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вислухавши доводи позивача та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких мотивів.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , про що 19 березня 2015 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, складено відповідний актовий запис № 237. Батьками дитини записані: в графі «Батько» - ОСОБА_2 , в графі «Мати» - ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7)

Згідно статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно статті 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (абзац 2 частини 1 статті 130 СК України).

Згідно абзацу першого частини першої статті 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

За відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дітей, наданих Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на виконання ухвали суду від 09.03.2021, підставою запису відомостей про батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є заява матері дитини про державну реєстрацію відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України - державна реєстрація проведена за вказівкою матері (а.с. 49-50).

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (пункт 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Згідно частини четвертої, пунктів 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні (постанова Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі № 569/13821/18 (провадження № 61-17782св20).

Так, за клопотанням позивача ухвалою суду від 08 лютого 2022 року призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено Комунальному закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради». На вирішення експертів поставлено питання щодо ймовірного (вірогідного) батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До суду Комунальним закладом «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» 01 червня 2022 року повернуто без виконання ухвалу суду від 08.02.2022 у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 10.05.2022 на експертизу.

Нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство щодо неї. Судом вжито належних процесуальних заходів з метою проведення експертизи та забезпечення участі відповідача у її проведенні.

Відповідач не довів наявність поважних підстав, які перешкоджали йому з`явитися до експертної установи для забору відповідних його зразків. Вказані дії та його бездіяльність, що призвели до неможливості проведення експертизи, надають суду можливість визнати факт, який ним заперечується, та встановити, з урахуванням інших доказів, походження дитини від відповідача.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 201/6094/18 (провадження № 61-5044св20), у постанові від 18 лютого 2021 року у справі № 569/13821/18 (провадження № 61-17782св20).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 760/3977/15-ц (провадження № 61-2081зпв18) зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Так, суд враховує надані позивачем письмові докази та покази свідків, які свідчать про те, що відповідач визнавав своє батьківство відносно малолітньої ОСОБА_3 , займався вихованням дитини, турбувався та утримував її матеріально.

Визнання ОСОБА_2 батьком малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідає інтересам малолітньої дитини. Негативних наслідків для дитини судом не встановлено.

За встановлених обставин цієї справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог.

Згідно з роз`ясненнями наданими у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», резолютивна частина рішення щодо визнання батьківства повинна містити в собі всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах РАЦС (прізвище, ім`я по батькові матері й батька, число місяць і рік народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до підпункту двадцятого пункту першого розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом МЮ України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду (п. 2.16.4).

Крім того, стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частинами 1-2 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналогічні обставини викладені в пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, тому він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у сумі 840,80 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 840,80 грн, сплачений нею при подачі позову за вимогу про встановлення батьківства (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача.

Керуючись статями 125, 126, 128, 135, 180-183, 191 СК України, статями 10, 12, 13, 81, 109, 141, 263, 265 ЦПК України,суд,

ухвалив :

задовольнити позов ОСОБА_1 - повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Татарбунари Одеської області, громадянина України, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Зобов`язати Довгинцівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести відповідні зміні до актового запису № 237 про народження: ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця міста Татарбунари Одеської області. Прізвище дитини та по батькові залишити без змін.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття, щомісячно, на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи стягнення з 24 листопада 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору суму 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у сумі 840 ( вісімсот сорок ) гривень 80 коп.

На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2022 р.

Суддя Н.Г.Середня