Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4508/21 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 36 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу №279/4508/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Коваленко В.П. у м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (далі Товариство, позивач ТОВ "Житомиргаз збут") звернулось до суду із даним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з постачання природного газу у розмірі 11136,47 грн та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що відповідач є побутовим споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , газопостачання якого здійснює позивач на підставі фактичних договірних відносин. Відповідач не здійснює оплату за спожитий природний газ, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 11136,47 грн

Заочним рішенням суду від 28.10.2021 позовні вимоги ТОВ "Житомиргаз збут" задоволено.

23 лютого 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд цього заочного рішення і одночасно подала заяву про застосування строків позовної давності.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду її заяву задоволено, скасовано рішення суду від 28.10.2021 і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Після цього, рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Споживач (відповідач) періодично здійснювала платежі за спожитий природний газ (платежі відображенні у фінансовому стані по особовому рахунку споживача, який міститься в матеріалах справи), а відтак мало місце переривання строків позовної давності.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Відповідач оплату природнього газу здійснювала періодично та не в повній мірі, через що у неї виникла стала зростаюча заборгованість за спожитий природний газ. Дані обставини підтверджуються розрахунком та фінансовим станом відповідача, що долучені до позовної заяви та містяться в матеріалах судової справи.

Періодичне здійснення відповідачем оплати за спожитий природний газ, що підтверджує переривання строку позовної давності, повністю кореспондуються із практикою Верховного Суду (постанови Верховного Суду від 27.04.2016 у справі №3-269гс16, у справі №911/3685/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12).

Зі змісту вищенаведених постанов вбачається, що Верховний Суд узагальнюючи дії, що свідчать про визнання боргового зобов`язання, виокремив декілька видів «активної поведінки боржника», що кореспондуються із приписами ч. 1 та ч. 3 ст. 264 ЦК України і тим самим свідчать про переривання строків позовної давності, зокрема одним з таких видів поведінки боржника є - часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Крім того, відповідач не подавала будь-яких заперечень щодо незгоди із зарахуванням поточних платежів в погашення попередньої заборгованості за спожитий природний газ.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга повинна бути задоволена з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності - три роки з дати виникнення права на позов.

Однак, з такими висновками не може погодитись суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , на яку відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, що надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

За змістом статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно пункту 6 частини 1 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору.

Згідно статті 162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору, що передбачено ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

За умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам підтвердженням приєднання до умов договору є підписана та повернута заява-приєднання, та/або сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, та/або фактичне споживання природного газу.

Згідно із п.13 розділу ІІІ Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть поводитись на підставі даних про об`єм (обсяг) газу визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний період.

Відповідно до п.30 розділу ІІІ Правил в разі коли між побутовим споживачем і постачальником не досягнуто згоди про надання послуг з газопостачання, розмір їх оплати, відшкодування збитків, спірні питання вирішуються в судовому порядку.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За правилами статей 253-254, 260 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Разом з тим стаття 264 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частини 1, 3).

Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості (том 1 а.с.10, 12-13) ОСОБА_3 здійснювала часткову оплату заборгованості за спожитий природний газ, а саме у березні, травні 2016 року, у травні 2017 року, у червні, листопаді 2018 року, у серпні, листопаді 2019 року, у лютому, липні, жовтні 2020 року, у січні, березні, квітні, червні, липні 2021 року в розмірі, що перевищував суму нарахованої місячної плати за споживання газу.

ТОВ «Житомиргаз» звернулось до суду із позовною заявою 26 листопада 2020 року.

Із наведеного вбачається, що у розумінні ст. 264 ЦК України, діями відповідача, що свідчать про визнання нею свого боргу, було перервано строк позовної давності, а відтак позивач в межах трирічного строку звернувся до суду за захистом свої прав. Тобто, строк позовної давності не пропущено і клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до задоволення не підлягає.

Оскільки відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано розміру заборгованості, що утворилась у зв`язку з неналежною оплатою послуг з постачання природного газу, тому слід вважати доведеним наявність заборгованості відповідача за надання послуг з постачання природного газу у заявленому розмірі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню і з ухваленням нового рішення у відповідності до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, яким позовні вимоги слід задовольнити із вищезазначених підстав.

Відповідно до положень частини першої ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, з позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 5657 грн. (2270 грн - за подання позову до першої інстанції + 3405 грн - за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2022 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" заборгованість за спожитий газ у розмірі 11136 гривень 47 коп. та 5675 гривень судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді