Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1841/22

Номер провадження 2/348/928/22

14 грудня 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Солодовнікова Р.С.

секретаря судового засідання: Нагорняк Г.М.

розглянувши в порядку спрощеному позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди ,-

за участі представника позивача адвоката: Брайляк Е.Я. відповідача: ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,2993 га, кадастровий номер :02:001:0026 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в урочищі Борсучна в с. Зелена Надвірнянського району Івано-Франківської області. Між сторонами існує земельний спір з приводу того, що відповідач та її мати ОСОБА_3 вчиняють перешкоди щодо реалізації права власності позивача на земельну ділянку: захопили частину земельної ділянки, площею 0,0076 га та чинять фізичні перешкоди у відновленні меж згідно моїх правовстановлюючих документів, встановленні огорожі, тощо. Така протиправна поведінка обмежує у реалізації права власності на належну земельну ділянку, а також завдає позивачу моральної та матеріальної шкоди.

25.08.2020 року, близько 10:00 год., на земельній ділянці позивача, між сторонами під час раптово виниклих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт, в ході якого відповідач спричинила позивачу та найманому працівнику ОСОБА_4 тілесні ушкодження, зокрема, нанесла один удар дерев`яним поліном та один удар дерев`яною палкою по тілу позивача, чим заподіяла тілесні ушкодження у вигляді синця правої сідниці та синця правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також, нанесла один удар дерев`яною палкою по тілу ОСОБА_4 . В результаті неправомірних дій ОСОБА_2 заподіяно тілесне ушкодження ОСОБА_4 у вигляді синця лівого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

25.08.2020 року за зверненням позивача відкрито кримінальне провадження, яке 28.09.2022 року ухвалою Надвірнянського районного суду закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності.

Позивач через нанесення тілесних ушкоджень переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, чим відповідачем завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, негативні зміни у моєму житті, викликали переживання та спогади, потребу в униканні аналогічних ситуацій, тощо.

Наслідки події, що сталися потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на проведення правових заходів) обумовили необхідність залучання значних фізичних та матеріальних ресурсів. Зокрема, позивачем витрачено значну суму коштів на оплату лікування, близько 2000,00 (дві) тисячі гривень, однак підтвердження (чеки) на дану суму відсутні, тому що він не зберігав їх. Отримані тілесні ушкодження спричинили тривалий розлад здоров`я, притому, що він безробітний та є інвалідом - 3 групи, і це поставило його у складне матеріальне становище.

Розмір та наявність моральної шкоди обґрунтовується душевними стражданнями, фізичним болем, заподіяні мені тілесні ушкодження порушили нормальні життєві зв`язки, тому заподіяну моральну шкоду позивач визначив у розмірі 10 000,00 (десять) тисяч гривень.

З метою захисту свої прав та інтересів, позивач звернувся до адвоката, внаслідок чого поніс витрати на надання правової допомоги, як у кримінальному провадженні, так і у цивільній справі.

Просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 2000 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., понесені судові витрати та витрати на правову допомогу.

Стислий виклад позиції сторін:

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві.

Адвокат Брайляк Е.Я. зазначила, що відповідач 25.08.2020 року близько 10-00 годині в ході словесного конфлікту заподіяла дерев`яною палкою позивачу ОСОБА_1 і найманому працівнику ОСОБА_4 тілесні ушкодження. Позивач поніс значні витрати на лікування, підтверджуючих документів не має, тому просить стягнути 2000 гривень, також позивачу заподіяна моральна шкода, яка обґрунтовується душевними стражданнями, фізичним болем, що оцінена в 10 000 гривень. Провадження у кримінальному провадженні закрито. Вважає, що відповідач повинна відшкодувати заподіяну шкоду в повному обсязі, компенсувати судові витрати. Доповнень, заяв і клопотань не має.

Відповідач в судовому засідання позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала. Позов вважає необґрунтованим. Пояснила, що між сторонами 5 років триває судовий спір з приводу меж користування суміжної земельної ділянки, який на сьогодні не вирішений, оскільки триває судова експертиза.

Також зазначила, що в цей день позивач організував провокацію: найняв працівника ОСОБА_4 , який був стані алкогольного сп`яніння, взяв відеокамеру і вдвох збирались самовільно перенести межу земельної ділянки. Вдома була вона і мати. В ході спілкування з ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , останні штовхнули її матір, на що вона взяла дерев`яну палку і почала гнати їх зі своєї земельної ділянки. ОСОБА_1 палкою не била, він це знімав на відеокамеру. Вдарила палкою тільки ОСОБА_4 .

Вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2000 гривень, моральної шкоди в сумі 10 000 гривень, судових витрат на адвоката 10992,40 гривень вважає необґрунтованими. Пояснила, що вона є інвалідом 3 групи, отримує пенсію, інших доходів не має, через скрутний матеріальний стан не може залучити адвоката по справі. Не вважає, що повинна щось сплачувати позивачу, який працездатного віку.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.10.2022 р. відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі.

Фактичні обставини, встановлені судом:

25.08.2020 року близько 10-00 в урочищі Борсучна в с. Зелена Надвірнянського району Івано-Франківської області між сторонами відбувся словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_2 дерев`яною палкою завдала удар по ОСОБА_4 . Зазначені обставини визнані сторонами в судовому засіданні.

Інші обставини відповідач в судовому засіданні не визнала. Докази на їх підтвердження позивачем не надані.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач подав наступні документи: копію квитанції №187 від 11.10.22 про прийняття від ОСОБА_1 10 000 грн за надання правової допомоги, попередній орієнтовний розрахунок судових витрат в сумі 10992,40 грн, договір №0409/20 про надання правової допомоги від 04.09.2020 року, копія паспорту і пенсійного посвідчення позивача.

Інші докази позивачем не подані. Позивач не повідомив суд про неможливість подання доказів у справі, клопотань про витребування доказів не заявив.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статті 1177 ЦК України, шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до частини першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Наведене свідчить про те, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналіз наведеної норми права з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно зі статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст.78-80 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати докази разом із поданням відзиву.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, матеріали позовної заяви, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків.

Висновки суду:

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статтей 1166,1167 ЦК України потрібна наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1166, 1167 ЦК України.

Позивач, разом з поданням позовної заяви не подав докази на підтвердження обставин, які мають значення для справи і на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, не повідомив суд про неможливість подання доказів, та не подав клопотання про їх витребування, в разі неможливості самостійно надати докази, чим порушив процесуальний порядок подання доказів встановлений статтею 83 ЦПК України.

За загальним правилом збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Надані позивачем докази не є підставою для відшкодування шкоди.

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим позивачем доказам, врахувавши наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження завдання йому матеріальної і моральної шкоди, закрема факту завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди, а також понесених моральних страждань, не доведено і наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю заподіювача. Визначаючи розподіл тягаря доведення, судом враховано, що у такій категорії спорів позивач звільняється від обов`язку доведення вини відповідача, проте зобов`язаний довести наявність інших елементів цивільно-правової відповідальності особи за завдання іншій особі шкоди в результаті вчинення протиправних дій або бездіяльності, що позивачем не зроблено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо вимог про стягнення судових витрат по справі суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову від позову, понесені судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.147-149 КЗпП,ст.ст.175 ЦПК України , суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду, а якщо оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Вступна та резолютивна частини рішення суду постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 14.12.2022 року.

Повний текст рішення суду складений 19.12.2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: Івано-Франківська область Надвірнянського району с.Зелена , урочище Борсучна.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Р.С. Солодовніков