ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5583/22 Справа № 185/9268/21 Суддя у 1-й інстанції - Головін В.О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на рішення Павлоградського міськрайонного суд Дніпропетровської області від 10 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Меланчук І.В. звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Меланчук І.В. посилався на те, що позивач ОСОБА_1 понад 18 років 4 місяців працював на підприємстві ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля у період часу з 17 серпня 1994 року по 19 листопада 1998 року, з 01 лютого 1999 року по 27 червня 2003 року, з 18 серпня 2003 року по 23 жовтня 2003 року , з 03 листопада 2003 року по 17 січня 2013 року, перебуваючи в трудових відносинах з ВО Павлоградвугілля, ВАТ ДХК Павлоградвугілля правонаступником якого є ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля. У зв`язку з шкідливими і тяжкими умовами праці позивач отримав хронічні професійні захворювання. Відповідно до акту форми П-4 Розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23 січня 2014 року причинами виникнення професійних захворювань у позивача являється тривалий вплив на організм шкідливих факторів виробничого середовища, недосконалість засобів індивідуального захисту та технологічних процесів, важка фізична праця, вимушена робоча поза, пил, шум, несприятливий мікроклімат. Позивачу 27 лютого 2014 року МСЕК первинно сукупно було встановлено 60% втрати професійної працездатності, з яких 40% радикулопатії, 15 % по ХОЛЗ, 5% по ВСП та третя група інвалідності по професійному захворюванню. Позивачу 18 березня 2015 року МСЕК повторно сукупно було встановлено 60% втрати професійної працездатності, з яких 40% радикулопатії, 15 % по ХОЛЗ, 5% по ВСП та третя група інвалідності по професійному захворюванню. Позивачу 21 березня 2016 року МСЕК повторно сукупно було встановлено 55% втрати професійної працездатності, з яких 40% радикулопатії, 10 % по ХОЛЗ, 5% по ВСП та третя група інвалідності по професійному захворюванню. Позивачу 03 квітня 2018 року МСЕК повторно сукупно було встановлено 55% втрати професійної працездатності, з яких 40% радикулопатії, 10 % по ХОЛЗ, 5% по ВСП та третя група інвалідності по професійному захворюванню. Позивачу 01 березня 2021 року МСЕК повторно сукупно було встановлено 60% втрати професійної працездатності, з яких 40% радикулопатії, 15 % по ХОЛЗ, 5% по ВСП та третя група інвалідності по професійному захворюванню. Зазначає, що у позивача порушено звичний спосіб життя, він постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантажені, яка купірується лише за допомогою медикаментозних препаратів. Систематично турбує нападоподібний кашель з виділенням в`язкого слизового харкотиння, як в денний так і в нічний час, що порушує його сон та позбавляє можливості нормально відпочивати, призводить до важкості та болю у грудній клітці, у між лопатковій ділянці, до свистячих хрипів в них, головного болю та запаморочення, до постійного відчуття втоми, загальної слабкості, зниження уваги в денний час, що має наслідком перебування в напруженому стані, та стані роздратованості. Турбує виражений стійкий біль та обмеження рухів в ногах, в плечових, ліктьових та колінних суглобах, особливо при фізичних навантаженнях, зниження сили в них, хиткість при ході, шум у вухах та голові, зниження пам`яті. Вказані негативні явища супроводжуються головним болем та загальною слабкістю організму. Він змушений проходити курси лікування, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що наслідки отриманого на виробництві професійного захворювання обмежують його життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя він змушений проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування, у зв`язку з чим не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно позначалося і позначається на його душевному та фізичному стані. Розуміння безстроковості зазначених негативних наслідків професійних захворювань викликає у позивача негативні емоції, породжує почуття соціальної незахищеності, розпачу та тривоги. Позивач вважає, що роботодавець не створив безпечні та нешкідливі умови праці на підприємстві, де він працював, тим самим порушивши ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», які встановлюють цей обов`язок, що в свою чергу стало причиною отримання ним професійних захворювань, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 227 000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суд Дніпропетровської області від 10 червня 2022 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 120000 грн. моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля в дохід держави судовий збір в розмірі 2481 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля просять рішення суду від 10 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 120000 грн.

21 жовтня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Меланчук І.В. надав до Дніпровського апеляційного суду заяву в якій зазначив, на відсутність потреби у наданні часу для подання відзиву на апеляційну скаргу ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на рішення Павлоградського міськрайонного суд Дніпропетровської області від 10 червня 2022 року. За наслідками апеляційного розгляду, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Меланчук І.В. просив у задоволенні апеляційної скарги ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про охорону праці», умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров 'я чи настання смерті були б неможливими.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, судом встановлено що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).

Встановлено, позивач ОСОБА_1 працював на підприємстві ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля у період часу з 17 серпня 1994 року по 19 листопада 1998 року, з 01 лютого 1999 року по 27 червня 2003 року, з 18 серпня 2003 року по 23 жовтня 2003 року , з 03 листопада 2003 року по 17 січня 2013 року, 17 січня 2013 року позивач звільнений за станом здоров`я у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за п. 2 ст. 40 КЗпК України. 03 жовтня 2014 року позивач прийнятий учнем гірника поверхні дільниці з видобутку вугілля. 04 листопада 2014 року переведений гірником поверхні 2 розряду дільниці з видобутку вугілля. 06 червня 2016 року ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпК України, що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , заповненої 31 січня 1991 року на ім`я ОСОБА_1 (а.с.39-47).

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23 січня 2014 року за формою П-4, затвердженого начальником Павлоградського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області Атоєвим Б.М., професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого та у результаті виконання важкої фізичної праці. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання є: пил в концентрації 97,04 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3, діяв впродовж 80% змінного часу; робоча поза вимушена на четвереньках протягом 80% змінного часу, разовий підйом вантажу постійного протягом робочої зміни 40 кг, сумарна маса вантажу, що переміщується постійно протягом кожної години зміни з підлоги 450 кг; еквівалентний рівень шуму складає 85дБ при допустимому значенні 80 дБ (а.с.20,21).

Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія АБ №0009355 від 27 лютого 2014 року ОСОБА_1 встановлено первинно втрату професійної працездатності 60%, з яких 40% радикулопатії, 15% по ХОЛЗ, 5% по ВСП та третя група інвалідності по професійному захворюванню (а.с.10).

Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12ААА № 005540 від 18 березня 2015 року ОСОБА_1 повторно встановлено втрату професійної працездатності 60%, з яких 40% радикулопатії, 15% по ХОЛЗ, 5% по ВСП та третя група інвалідності по професійному захворюванню ( а.с.11).

Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12ААА № 01770 від 21 березня 2016 року ОСОБА_1 повторно встановлено втрату професійної працездатності 55%, з яких 40% радикулопатії, 10% по ХОЛЗ, 5% по ВСП та третя група інвалідності по професійному захворюванню (а.с.12)

Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12ААА № 051482 від 03 квітня 2018 року ОСОБА_1 повторно встановлено втрату професійної працездатності 55%, з яких 40% радикулопатії, 10 % по ХОЛЗ, 5% по ВСП та третя група інвалідності по професійному захворюванню (а.с.13).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_1 протипоказана робота в підземних умовах, в умовах шуму, пилу та вібрації, важка фізична праця, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12ААА № 994747. ОСОБА_1 рекомендовано нагляд і лікування у невропатолога, травматолога, пульмонолога та стаціонарне лікування. (а.с.14).

Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12ААА № 060750 від 01 березня 2021 року ОСОБА_1 повторно встановлено втрату професійної працездатності 60 %, з яких 40% радикулопатії, 15% по ХОЛЗ, 5% по ВСП та третя група інвалідності по професійному захворюванню (а.с.15,16).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_1 протипоказана робота в підземних умовах та важка фізична праця, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12ААБ № 597475. ОСОБА_1 рекомендовано нагляд і лікування у невропатолога, травматолога, ЛОРа (а.с.17,18).

Таким чином, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач втратив професійну працездатність, втратив 60 %, у тому числі 40% радикулопатії, 15 % по ХОЛЗ, 5% по ВСП та третя група інвалідності по професійному захворюванню, що порушило звичайний спосіб життя, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Позивач постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, яка купірується лище за допомогою медикаментозних препаратів. Позивача систематично турбує нападоподібний кашель з виділенням в`язкового слизового харкотиння, як в денний так і в нічний час, що порушує сон позивача та позбавляє його можливості нормально відпочивати, призводить до важкості та болю у грудній клітці, у міжлопатковій ділянці, до свистячих хрипів в них, до головного болю та запаморочення, до постійного відчуття втоми, загальної слабкості, зниження уваги позивача в денний час, що має наслідком перебування позивача у напруженому стані, стані роздратованості. Позивача турбує стійкій біль та обмеження рухів у ногах, в плечових, ліктьових та колінних суглобах, особливо при фізичних навантаженнях, зниження сили в них, хиткість при ході, шум у вухах та голові, зниження пам`яті. Професійні захворювання призводять до постійного перенесення позивачам больових відчуттів, до необхідності проходження систематичних лікарських спостережень та придбання лікувальних засобів, що призводять до нераціональної втрати часу та життєвої енергії, у зв`язку з чим, позивач не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно позначалося і позначається на душевному та фізичному стані позивача. Ушкодженням здоров`я позивачу заподіяні фізичні та моральні страждання, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання, він позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений проходити курс лікування, постійно відчуває наслідки минулої роботи в неналежних умовах, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 120 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Однак, вирішуючи питання стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо її стягнення без утримання з цієї суми податку та інших обов`язкових платежів.

Так, відповідно до Закону №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 татті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Оскільки станом на 01 жовтня 2022 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6 700 грн., а сума стягнутої судом моральної шкоди в розмірі 120 000 грн. буде перевищувати чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6700х4=26800 грн.), суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що розмір моральної шкоди підлягає стягненню без урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Павлоградського міськрайонного суд Дніпропетровської області від 10 червня 2022 року змінити, зазначивши, що сума моральної шкоди підлягає стягненню з утриманням податків та зборів, згідно чинного законодавства України. В іншій частині рішення суду залишити без змін, оскільки рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суд Дніпропетровської області від 10 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я змінити, зазначивши, стягнути з Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 120 000 грн. з утриманням податків та інших обовязкових платежів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 грудня 2022 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова