Провадження № 2/127/2906/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Волхової М.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 04.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття; та стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача за минулий період з 20.09.2022 року по 03.10.2022 року, включно.

Позов мотивований тим, що з 14.07.1996 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2022 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народився син ОСОБА_5 . Після розірвання шлюбу батьків син ОСОБА_6 залишився проживати разом з матір`ю, дитина перебуває на утриманні позивача. В досудовому порядку подружжя домовленості про утримання дитини не досягло. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує значний дохід, інших дітей чи осіб на утриманні не має, має матеріальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини, однак добровільно матеріальну допомогу у повному, визначеному законом обсязі, на утримання сина не надає. Дитина, в свою чергу, потребує матеріальної допомоги батька. Крім того позивач, на підставі ч.2 ст.191 СК України, просить стягнути з відповідача аліменти за минулий період з 20.09.2022 року по 03.10.2022 року включно, оскільки саме 20.09.2022 року нею було подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів, в видачі якого судом було відмовлено у зв`язку з неможливістю встановити зареєстроване місце проживання відповідача. Вважає, що з 20.09.2022 року у неї виникло право на стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу). Викладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом до відповідача.

Ухвалою суду від 21.10.2022 року у справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, роз`яснено сторонам право на подання до суду заяв по суті. (а.с. 24).

14.11.2022 року до суду через підсистему «Електронний суд» та 15.11.2022 року на поштову адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив позов задовольнити частково, стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі 1/25 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Відзив мотивований тим, що відповідач надає позивачу кошти на утримання сина з січня 2022 року в достатньому для його забезпечення розмірі. Додатково відповідач надавав кошти на придбання різних корисних для сина речей, його дозвілля, навчання та відпочинок (кілька разів за цей рік), зокрема на відпочинок за кордоном. Дійсною причиною цього позову стало бажання позивача збагачення шляхом заволодіння значною сумою суддівської винагороди відповідача як судді Верховного Суду, що немає нічого спільного з природою аліментних зобов`язань. Разом з тим відповідач розуміє, що як батько зобов`язаний надавати матері свого сина кошти на утримання останнього, однак не в розмірі, про який просить позивач. Вважає, що сума аліментів, заявлена в позові, жодним чином позивачем не обґрунтована. З приводу свого матеріального стану повідомив, що після відрахування бухгалтерією Верховного Суду із суддівської винагороди 60% на підтримку ЗСУ відповідач з квітня 2022 року фактично отримує заробітну плату близько 117 500 гривень на місяць, з яких щомісячно сплачує 1 000 доларів США (більше 40 000 гривень по курсу) на оренду квартири в м.Києві, комунальні послуги (від 3 000 гривень до 5 000 гривень в залежності від пори року), витрати на КАСКО та технічне обслуговування автомобіля в сумі понад 10 000 гривень на місяць, витрати на допомогу одинокій матері, яка має поважний вік (понад 75 років) та проживає у м.Вінниці, в розмірі близько 15 000 гривень на місяць. Загальна сума обов`язкових щомісячних витрат відповідача становить не менше 70 000 гривень, після понесення яких у відповідача залишається фактично 54 000 гривень на утримання себе та дитини, що становить 1/8 частку його щомісячного доходу. Наведене, на його думку, унеможливлює стягнення аліментів в розмірі ј частки його доходу, оскільки вдвічі перевищує розмір коштів, які залишаються відповідачу на прожиття. За наведених обставин вважає, що розмір аліментів має становити ј від суми, яка залишається у відповідача після сплати всіх витрат, та 1/25 частку від усіх його доходів, що становитиме біля 12 400 гривень на місяць.

24.11.2022 року від представника позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник просила позов задовольнити в повному обсязі. Позицію мотивувала тим, що твердження відповідача про те, що він з січня 2022 року надає позивачу кошти на утримання дитини не підтверджені жодними доказами. Надані відповідачем докази не підтверджують його витрати на комунальні платежі в розмірі 3 000-5000 гривень на місяць, з наданих ним квитанцій вбачаються витрати на електроенергію та утримання будинку на загальну суму 1414,88 гривень. Так само витрати відповідача на оренду квартири не можуть складати більше 40 000 гривень на місяць, оскільки 1 000 доларів США (місячна оренда плата) за курсом НБУ становить 36 586,60 гривень. З приводу витрат відповідача на страхування транспортного засобу представник зазначила, що згідно наданого відповідачем договору страхування наземного транспортного засобу розмір поквартальної оплати становить 15 600 гривень, тобто по 5200 гривень на місяць, доказів щомісячних витрат на технічне обслуговування автомобіля відповідачем не надано. Представник додатково вказала, що позивач понесла витрати на придбання стола для навчання дитини на суму 6 580 гривень, зимових черевиків 3 239 гривень, зимової куртки 2897,50 гривень, відновлення коронки у дитини 1800 гривень. Крім того дитина додатково навчається з учителями шкільних предметів, на що позивач також несе витрати, про що відповідачу відомо. Окремо вказала, що відрахування на ЗСУ з суддівської винагороди відповідача триватимуть до закінчення воєнного стану, в разі зміни матеріального стану відповідач матиме можливість звернутися до суду з позовом про зменшення розмір аліментів.

Інших заяв по суті спору матеріали справи не містять.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив. Додатково вказала, що позивач офіційно працевлаштована керуючою Вінницької філії Комунального позашкільного навчального закладу «Перші київські державні курси іноземних мов», отримує заробітну плату в розмірі близько 8 000 гривень на місяць. На запитання суду повідомила, що позивач витрачає близько 30 тисяч гривень на місяць на утримання дитини. Дитина відвідує репетиторів з української мови, англійської мови та математики, витрати на що складають 2 500 гривень на місяць. На запитання суду з приводу доказів, які б підтверджували вказані обставини, остання повідомила, що такі докази для суду вона представити не може у зв`язку з їх відсутністю. На запитання суду яким чином позивач при доході у 8 000 гривень на місяць витрачає на утримання дитини 30 000 гривень на місяць представник вказала, що мабуть позивач витрачає заощадження минулих років, разом з тим будь яких доказів в підтвердження вказаної обставини суду представити не може. До вересня 2022 року відповідач перераховував позивачу 10-13 тисяч гривень на місяць, влітку подарував дитині електросамокат, купував одяг, придбав путівку для відпочинку дитини за кордоном серпні 2022 року.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позов визнала частково та просила стягнути з її довірителя на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі 1/25 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Зазначила, що саме такий розмір аліментів може сплачувати її довіритель, він (розмір) є достатнім та справедливим, з огляду на спільний обов`язок батьків в утриманні дитини. На запитання суду, чи визнає вона обставину офіційного працевлаштування матері відповідача та отримання нею (матір`ю відповідача) відповідного доходу за місцем роботи остання повідомила, що такі обставини їй невідомі, її довіритель з цього приводу нічого їй не повідомляв.

Дослідивши обставини справи, заслухавши представників позивача та відповідача, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання.

Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 14.07.1996 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2022 року (справа №127/7149/22) (а.с.7).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 29.09.2009 року (а.с.8).

Позивач зареєстрована та фактично проживає разом з сином ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає окремо від дитини, добровільно надавав матері свого сина (позивачу по справі) певного розміру матеріальну допомогу на утримання дитини, однак розмір такої допомоги позивач вважає недостатнім.

Відповідач ОСОБА_4 працює в Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, що вбачається з копії довідки №525/КАС від 02.11.2022 року (а.с.60).

З цієї ж довідки вбачається, що відповідачу за період з січня 2022 року по жовтень 2022 року включно, нараховано суддівську винагороду та інші виплати в розмірі 3 829 614,65 гривень, на підтримку ЗСУ (на підставі Наказу №30/0/8-22 Верховного Суду від 11.03.2022 року) перераховано 1 472 656,73 гривень, всього отримано суддівську винагороду та інші виплати 1 610 183,09 гривень (а.с.60). З березня 2022 року по жовтень 2022 року отримана середньомісячна заробітна плата відповідача склала 126 030,50 гривень.

Відповідач щомісячно несе витрати на орендну плату за квартиру АДРЕСА_2 , яка, згідно договору найму (оренди) нерухомого майна від 15.03.2021 року складає 1 000 доларів США (а.с.61-63).

Згідно п.3.2 цього договору оплата комунальних послуг проводиться наймачем.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача про недоцільність оренди відповідачем трикімнатної квартири і витрати на неї коштів в розмірі 1 000 доларів США+комунальні послуги, оскільки як встановлено судом, станом на час укладення наведеного Договору позивач та відповідач разом з їх сином у вказаній квартирі проживали спільно. В наведеному житлі було облаштовано відповідні умови для проживання сім`ї, а тому розлад сімейних відносин та відповідно розірвання шлюбу не можуть бути підставою для залишення відповідачем звичного для себе середовища в облаштованій відповідно до потреб особи квартирі.

Доцільність/недоцільність оренди відповідачем наведеної квартири не є предметом спору у цій справі, суд зобов`язаний лише перевірити реальний майновий стан відповідача відповідно до підтверджених належними доказами доходів та витрат для визначення розміру аліментів.

Крім того, посилання представника позивача на те, що заявлені відповідачем витрати на оренду квартири в сумі більше 40 000 гривень (1 000 доларів США) є завищеними, оскільки курс НБУ 1 долара США становить біля 37 гривень, є сумнівними, так як офіційний курс гривні до іноземних використовується резидентами та нерезидентами України для відображення в бухгалтерському обліку операцій з іноземною валютою, а також для проведення валютних операцій, що здійснюються Національним банком України з Державною казначейською службою України.

Ринковий курс долара США з вересня 2022 року по листопад 2022 року варіював в межах 39,9118-42,5253 гривень за 1 долар США (згідно архіву даних готівкового курсу https://charts.finance.ua/ua/currency/cash/-/0/usd).

Тому твердження відповідача про його щомісячні витрати на оренду квартири знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Поряд з цим суд погоджується з посиланням представника позивача про те, що відповідачем не доведено щомісячні витрати на комунальні послуги за утримання вказаної житлової нерухомості на рівні 3000 5000 грн, оскільки будь яких доказів з цього приводу стороною відповідача суду не представлено.

Так само відповідачем не доведено витрати на утримання матері похилого віку в розмірі 15 000 гривень на місяць, доказів про такі витрати суду не надано.

Суд погоджується з твердженням представника позивача, про те, що відповідачем не доведено його витрати на щомісячне технічне обслуговування автомобіля та витрати на страхування автомобіля в загальній сумі понад 10 000 гривень на місяць.

Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №303/22-Т/В від 29.07.2022 року, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» та ОСОБА_4 , страховий платіж становить 62 400 гривень (на рік), що вноситься поквартально (квартальний платіж становить 15 600 гривень (5 200 гривень на місяць) (а.с.79).

Представник позивача визнала в судовому засіданні, що відповідач до вересня 2022 року надавав позивачу кошти на утримання дитини в розмірі 10-13 тисяч гривень на місяць, робив коштовні подарунки, купував одяг, оплатив відпочинок дитині за кордоном, а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню.

Судом встановлено належне виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дитини, однак позивач, реалізовуючи своє право, визначене ч.3 ст.181 СК України, не погоджуючись з розміром отримуваних коштів звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів) в більшому розмірі.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2744 гривня, з 1 грудня - 2833 гривні.

Дитині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день ухвалення рішення суду виповнилося 13 років.

Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа, має офіційний дохід значного рівня, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги.

Разом із тим, суд враховує те, що позивачем не надано суду жодного обґрунтування розміру аліментів, про стягнення якого заявлено позов.

На підставі викладеного суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, часткове визнання відповідачем позову, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/20 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на спільний обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Зважаючи на суму щомісячного заробітку відповідача гривневий еквівалент зазначеної частки (1/20) становитиме більше 15 тисяч гривень, що, на думку суду, є достатнім та розумним, враховуючи спільний обов`язків батьків утримувати неповнолітню дитину.

Аліменти на дітей, за своєю правовою природою, є тією матеріальною складовою у правовідносинах з утримання дітей, за рахунок якої має бути забезпечено необхідний та достатній рівень життя та розвитку дитини (її проживання, харчування, виховання, навчання, розвиток та дозвілля). При цьому, з огляду на встановлений СК України спільний обов`язок з утримання дітей обома батьками, як матір`ю так і батьком має бути забезпечено (надано) однаковий (рівний, або приблизно рівний) матеріальний ресурс для цього. Стягнення аліментів на утримання дітей, з другого з батьків, з ким діти не проживають, не має, та в розумінні закону не може бути способом необґрунтованого збагачення того з батьків з ким проживають діти та відповідно надмірним тягарем для другого з батьків, з ким діти не проживають (боржника у аліментних правовідносинах). Вказані кошти (аліменти) мають виключно цільовий характер та не можуть використовуватись на цілі, які не пов`язані з матеріальними потребами дітей.

При ухваленні рішення суд враховує, що закон визначає аліменти саме як кошти на утримання дитини, а тому встановивши значний розмір доходу відповідача, який може вимірюватись десятками, сотнями тисяч гривень, суд має встановити реальні потреби щодо належного утримання дитини і виходячи з цього визначати розмір частки доходів стягуваних з платника, яка при певних обставинах може фактично бути незначною, проте в грошовому еквіваленті абсолютно достатньою, розумною та справедливою.

Суд вважає за доцільне, ухвалюючи рішення у даній справі, роз`яснити сторонам право звернення до суду в подальшому із позовом про зміну (збільшення, зменшення) розміру аліментів, у випадках, передбачених ст.192 СК України.

Судом враховані всі встановлені та підтверджені в судовому засіданні обставини, що мають бути враховані при винесенні рішення про стягнення аліментів, відповідно до вимог ст.182 СК України.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви ; аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

У даній справі аліменти підлягають стягненню в контексті ст.191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто з 04.10.2022 року.

Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Підстав для стягнення з відповідача аліментів за минулий час в контексті ст.191 СК України, а саме з 20.09.2022 року по 03.10.2022 року, судом не встановлено, оскільки ухилення відповідача від сплати аліментів у вказаний період позивачем не доведено. Відмова суду у задоволенні заяви позивача про видачу судового наказу про стягнення аліментів в жодному разі не може сприйматися як ухилення відповідача від сплати аліментів, оскільки не залежить від його волі, тому позовна вимога про стягнення аліментів на вказаний період задоволенню не підлягає.

У відповідності до п.1. ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 992,40 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180-183, 191 СК України, ст. 12, 81-82, 141, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/20 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову, тобто з 04.10.2022 року, і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 06.12.2022 року.

Суддя: