Справа № 211/4337/21
Провадження № 2-о/211/11/22
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
22 червня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Бехало В.В.,
заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Уманець Б.Б., представника заінтересованої особи Маркози Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Довгинцівсько-Металургійний міжрайонний відділ у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,
заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою та просить суд встановити факт постійного проживання його матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24.08.1991, посилаючись на втрату материного паспорта громадянки України та неможливість оформлення у зв`язку з цим свого паспорта.. В обґрунтування заяви зазначено, що його мати ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та все життя проживала в місті, станом на 24.08.1991 по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 мати померла, після її смерті паспорт її було втрачено, залишилась лише копія. Оскільки він своєчасно не оформив паспорт громадянина України, а документ, що засвідчує громадянство його матері, було втрачено, в нього виникли труднощі в його отриманні. Тому з метою оформлення паспорта громадянина України, просить задовольнити вимоги.
Ухвалою суду від 21 липня 2021 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримали.
Представник заінтересованої особи Довгинцівсько-Металургійного міжрайонного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Маркоза Н.О. проти вимог не заперечувала.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що є сусідом заявника, проживає по АДРЕСА_2 з 1985 року. Знав ОСОБА_2 та її матір бабусю Азу та всю їх сім"ю вони спочатку проживали трохи вище по АДРЕСА_2 , а потім на початку серпня 1991 року переїхали в будинок АДРЕСА_1 по цій же вулиці, де і проживали постійно до смерті. Зараз у цьому будинку заявник. Знає, що ОСОБА_2 проживала по сусідству з сім"єю весь час, не виїжджала, тому він підтверджує факт проживання матері заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він сусід ОСОБА_6 та є хрещеним батьком ОСОБА_7 , проживає з 1980 року по АДРЕСА_3 . Вони з 1991 року сусіди із ОСОБА_6 , він також знав матір та бабцю заявника, знає батька заявника. Спочатку вони жили по АДРЕСА_4 , потім будинок продали і тимчасово, поки в їх будинку АДРЕСА_1 проводився ремонт, вони проживали в будинку сестри по цій же вулиці. Підтверджує факт проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Вислухавши пояснення заявника та його представника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Як встановлено судом, ОСОБА_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_3 померла (а.с. 6 копія свідоцтва), являється матір`ю ОСОБА_1 .
Згідно акту сусідів по АДРЕСА_3 , складеного 29 червня 2021 року та завіреного головою територіального комітету «Залізничний» Довгинцівського району м. Кривого Рогу, мешканці будинків АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 засвідчили факт проживання в період з 01 серпня 1991 року по 20 березня 2020 року ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 (а.с.13).
У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.
У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, законом передбачена можливість встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти постійного проживання на території України, що можуть мати значення для виникнення права особи на набуття громадянства України.
Статтею 4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.
Факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, відповідно до яких громадянами України є громадяни колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік (далі СРСР), які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки, є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.
Згідно з пунктом 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.
У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи покази свідків, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог та вважає можливим встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . станом на 24 серпня 1991 року, на території України.
Судові витрати відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд
заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 червня 2022 року

Суддя Н.Г.Середня