Справа № 950/1891/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2022 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Лєсної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності;

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачки, просить суд визнати за ним - ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності за набувальною давністю на розміщені по АДРЕСА_2 : житловий будинок шлакоблочний під літ.«А» 1966 року побудови загальною площею 87,8м2, житловою площею 56,4м2; прибудова шлакоблочна обкладена цеглою під літ.«А1»; веранда цегляна під літ.«а»; веранда цегляна під літ.«а1»; погріб цегляний під літ.«п/г»; убиральня цегляна під літ.«В»; сарай шлакоблочний під літ.«Г»; літня кухня шлакоблочна під літ. «Д»; огорожа метал №1-2; земельну ділянку площею 0,06га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, надану у приватну власність ОСОБА_3 підставі Рішення Виконавчого комітету Лебединської міської Ради народних депутатів «Про приватизацію земельних ділянок» від 20 жовтня 1995р. №354; земельну ділянку площею 713м2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, надана у приватну власність ОСОБА_3 на підставі рішення десятої сесії двадцять четвертого скликання Лебединської міської ради Сумської області «Про затвердження проектів відведення земельних ділянок і перенесення їх в натуру» від 15 травня 2003р.).

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги, провести розгляд справи у його відсутності.

Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, надала заяву в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить провести розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд прийшов до такого висновку:

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Лебедині Сумської області, його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 16 липня 1987р. (а.с. 9).

З 13 серпня 2007р. ОСОБА_1 зареєстрований та проживає по АДРЕСА_2 , що підтверджується записом у паспорті серія НОМЕР_3 , виданому Лебединським МРВ УМВС України в Сумській області 01 липня 2003р. (а.с. 5 зворот).

По адресі - АДРЕСА_2 проживала баба позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується записом в будинковій книзі (а.с. 10-11).

Факт того, що ОСОБА_5 є бабою позивача стверджується наступними документами: свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 від 02 листопада 1971р. ОСОБА_6 (матері позивача) (а.с. 12), з якого вбачається, що її батьками являються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_5 від 17 серпня 1985р. (а.с. 13) ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ; свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_6 від 07 жовтня 1976р. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (а.с. 14).

Власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 являється моя бабуся ОСОБА_10 на підставі: ухвали Народного Суду Лебединського району Сумської області від 10 травня 1976р. по справі №2-170-76 (а.с. 15) у відповідності з якою за бабою позивача - ОСОБА_8 було визнано право власності на 57/100 частин домогосподарства з господарськими будівлями та спорудами; Договору купівлі-продажу від 16 травня 1987р., посвідченого державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за №1489 у відповідності з яким ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_7 (її колишнього чоловіка)43/100 частин домогоспо-дарства з господарськими будівлями та спорудами.

27 травня 1988р. ОСОБА_3 склала заповіт, у відповідності з яким все своє майно на випадок своєї смерті заповідала ОСОБА_2 , матері позивача, та її іншій донці ОСОБА_11 в рівних частинах. Даний заповіт був посвідчений державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В.Ф. та зареєстровано в реєстрі за №1724 (а.с. 19).

Рішенням Виконавчого комітету Лебединської міської Ради народних депутатів «Про приватизацію земельних ділянок» від 20 жовтня 1995р. №354 (а.с. 20) ОСОБА_3 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,06 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована по АДРЕСА_2 .

Рішенням десятої сесії двадцять четвертого скликання Лебединської міської ради Сумської області «Про затвердження проектів відведення земельних ділянок і перенесення їх в натуру» від 15 травня 2003р. (а.с. 21) ОСОБА_3 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 713м2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, про що Лебединським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Сумській області було видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_7 від 17 серпня 2007р., актовий запис №352 (а.с. 22).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_2 та 2 земельні ділянки (площею 0,06га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, надана у приватну власність на підставі рішення Виконавчого комітету Лебединської міської Ради народних депутатів «Про приватизацію земельних ділянок» від 20 жовтня 1995р. №354 та площею 713м2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господар-ства, надана у приватну власність на підставі рішення десятої сесії двадцять четвертого скликання Лебединської міської ради Сумської області «Про затвердження проектів відведення земельних ділянок і перенесення їх в натуру» від 15 травня 2003р.).

Заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 до державного нотаріуса Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В.Ф. подали: мати позивача - ОСОБА_2 ; мати позивача - ОСОБА_2 від імені своєї рідної сестри - ОСОБА_11 на підставі довіреності від 15 січня 2008р., посвідченої нотаріусом Сочинського нотаріального округу Такмазян Д.А. та зареєстрованої в реєстрі за №ДІ-142. (а.с. 24).

Однак, не може вважатися, що ОСОБА_11 прийняла спадщину після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки згідно ч.2 ст.1269 Цивільного кодексу України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

В подальшому мати позивача та тітка ОСОБА_11 , повноважним представником якої являється - ОСОБА_2 вирішили відмовитися від спадщини, яку вони прийняли після смерті своєї матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на мою користь.

В той же час в Лебединській державній нотаріальній конторі їм повідомили, що згідно ч.1 ст.1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу.

Ч.5 ст.1269 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

А ст.1270 Цивільного кодексу України встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини або відмови від неї, який починається з часу відкриття спадщини. Ч.2 ст.1220 Цивільного кодексу України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

А відтак на момент звернення ними до нотаріальної контори сплив строк, протягом якого вони могли відмовитися від спадщини і чинним законодавством не передбачена можливість його поновлення.

В той же час нотаріусом було роз`яснено можливість визнання за позивачем права власності на вищевказані житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельними ділянками під ними за набувальною давністю з урахуванням того, що я проживаю в даному будинку і відкрито користуюся ними (будинком, господарськими будівлями та спорудами і земельними ділянками під ними) вже більше 15 років.

Згідно технічного паспорта та довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» Виконавчого комітету Лебединської міської ради від 09 вересня 2022р. вих.№311(а.с. 25-27, 28) по АДРЕСА_2 розташовані: житловий будинок шлакоблочний під літ.«А» 1966 року побудови загальною площею 87,8м2, житловою площею 56,4м2; прибудова шлакоблочна обкладена цеглою під літ.«А1»; веранда цегляна під літ.«а»; веранда цегляна під літ.«а1»; погріб цегляний під літ.«п/г»; убиральня цегляна під літ.«В»; сарай шлакоблочний під літ.«Г»; літня кухня шлакоблочна під літ.«Д»; огорожа метал №1-2, а їх вартість становить 276 794,00 грн.

Ст. 41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

У відповідності зі ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Ст.90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право в т.ч. продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.

Згідно ст.131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Ч.1 ст.120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Абз.2 п.1 розділу X Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Ч.1 ст.1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 Цивільного кодексу України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 Цивільного кодексу України).

Ч.2 ст.1220 Цивільного кодексу України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Ст.1221 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Ч.1 ст.1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.1 ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 Цивільного кодексу України).

Ч.1 ст.1269 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Строк прийняття спадщини встановлений ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України і складає шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.119 Земельного кодексу України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст.344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.344 Цивільного кодексу України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Виходячи зі змісту ст.344 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.119 Земельного кодексу України підставами для визнання за особою права власності на нерухоме майно за набувальною давністю є наступні факти: добросовісне заволодіння особою чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння вказаним майном протягом 10 років (для нерухомого майна) а 15 років (для земельних ділянок).

При цьому, виходячи зі змісту цих статей, особа, що має право на визнання права власності на майно за набувальною давністю повинна бути незаконним добросовісним володільцем цього майна, тобто фактичним володільцем, який не має будь-якого титулу (права власності, користування, сервітуту та інші) на це майно, а наявність відповідного титулу виключає застосування положень ст.344 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.119 Земельного кодексу України.

У відповідності зі ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Ч.1. ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно.

Ч.3 ст.334 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

У відповідності зі ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що позивач - ОСОБА_1 добросовісно заволодів вищевказаним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, був зареєстрований у ньому та проживає з дозволу колишнього їх власника його баби ОСОБА_3 , відкрито ним володіє протягом всього строку і безперервно більше 15 років (з 13 серпня 2007р.) користуюся ними з дозволу осіб, які подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 її доньок ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , то відповідно суд доходить до висновку, що за ним має бути визнано право власності і за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельними ділянками під ними, що розміщені по АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст. 2-5, 12, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 181, 317, 328, 334, 344, 377, 1216 1218, 1220, 1221, 1223, 1225, 1268 - 1270 ЦК України, ст.ст.90, 119, 120, 131 та розділом X ЗК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності за набувальною давністю на розміщені по АДРЕСА_2 : житловий будинок шлакоблочний під літ.«А» 1966 року побудови загальною площею 87,8м2, житловою площею 56,4м2; прибудова шлакоблочна обкладена цеглою під літ.«А1»; веранда цегляна під літ.«а»; веранда цегляна під літ.«а1»; погріб цегляний під літ.«п/г»; убиральня цегляна під літ.«В»; сарай шлакоблочний під літ.«Г»; літня кухня шлакоблочна під літ.«Д»; огорожа метал №1-2; земельну ділянку площею 0,06га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, надану у приватну власність ОСОБА_3 підставі Рішення Виконавчого комітету Лебединської міської Ради народних депутатів «Про приватизацію земельних ділянок» від 20 жовтня 1995р. №354; земельну ділянку площею 713м2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, надана у приватну власність ОСОБА_3 на підставі рішення десятої сесії двадцять четвертого скликання Лебединської міської ради Сумської області «Про затвердження проектів відведення земельних ділянок і перенесення їх в натуру» від 15 травня 2003р.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Лебединський районний суд Сумської області.

Суддя Роман БАКЛАНОВ