Справа № 522/7395/22
Провадження № 2/521/3623/22
10 листопада 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мирончук Н.В.,
секретаря судового засідання Філімончук М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулось ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з позовом до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позов обґрунтований наступними обставинами.
16.10.2019 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № АЕ4239, згідно якого було застраховано автомобіль «Хюндай», р. н. « НОМЕР_1 » та у разі настання страхового випадку, - сплатити страхове відшкодування.
31.08.2020 року в м. Одесі мала місце ДТП за участі водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який перебував за кермом т/з «Фольксваген», р. н. « НОМЕР_2 ».
Вину відповідача встановлено постановою Приморського районного суду м. Одеси, від 17.05.2021 року.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 08.08.2022 року, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.
Враховуючи викладене, сторони у судове засідання не викликалися.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи, а також відзив на позову відповідач не надав.
Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В судовому засіданні встановлено, що 16.10.2019 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № АЕ4239, згідно якого ПрАТ СК «ПЗУ Україна» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Хюндай», р. н. « НОМЕР_1 », його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП (а. с. 12 16).
31.08.2020 року в м. Одесі мала місце ДТП за участі водія ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який перебував за кермом т/з «Фольксваген», р. н. « НОМЕР_2 ».
Постановою Приморського районного суду м. Одеси, від 17.05.2021 року, було встановлено вину ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, але провадження у справі закрито, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а. с. 10).
Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Тому суд, при винесенні рішення не з`ясовує обставини справи, встановлені Постановою Приморського районного суду м. Одеси, від 17.05.2021 року.
31.08.2020 року ОСОБА_2 , як власник пошкодженого т/з «Хюндай», р. н. НОМЕР_1 , звернулась до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку за договором добровільного страхування т/з та з заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 5 7).
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.
Згідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
У відповідності до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ст. 1191 ЦК України).
Як вже було зазначено судом, постановою Приморського районного суду м. Одеси, від 17.05.2021 року, встановлено вину відповідача ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, яке стало причиною заподіяння майнової шкоди власнику застрахованого автомобіля ОСОБА_2 .
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Витрати позивача по сплаті судового збору у справі становлять 2481,00 грн. (а. с. 3), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 993, 1187, 1191 ЦК України, ст. 6, 27 Закону України «Про страхування», ст. 29 Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 4, 76, 81, 141, 142, 280 284, 353 354, ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук