Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2022 Справа №607/7188/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретарів судового засідання Кочмар С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою Тернопільського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Тернопільський міськрайонний центр зайнятості звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості 1 359,29 грн незаконно отриманої допомоги по безробіттю, а також 2 481,00 грн сплаченого позивачем судового збору.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 04.06.2021 року відповідачу надано статус безробітної та розпочато виплату допомоги по безробіттю. Однак, в ході виконання Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 р. №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 р. № 7-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за № 232/16248, Порядку взаємодії суб`єктів інформаційного обміну щодо надання та використання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, затвердженого наказом Держпідприємництва, ДПА, Держкомстату від 07.12.2005 р. № 121/560/406, постановою правління Пенсійного фонду України від 07.12.2005 р. № 23-3, постановою правління - Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття від 07.12.2005 № 368, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.12.2005 р. за №1523/11803, при опрацюванні верифікації та моніторингу державних виплат, даних Реєстру застрахованих осіб виявлено, що відповідач перебувала на обліку у центрі зайнятості як безробітна та, отримуючи допомогу по безробіттю, одночасно працювала як найманий працівник у ФОП ОСОБА_2 на посаді продавця (згідно наказу ФОП ОСОБА_2 № 28-К від 30.06.2021 з посадовим окладом з 01.07.2021 року) та працює по даний час. Внаслідок подання недостовірних відомостей отримала допомогу по безробіттю на суму 1 359,29 грн, яку в добровільному порядку не повернула, чим заподіяла шкоду державним інтересам та завдала збитки на вищевказану суму. Повідомлення про повернення вказаних коштів направлено відповідачу рекомендованими листами з повідомленням про вручення від 29.12.2021. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 червня 2022 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, з невідомих суду причин, хоча про дату, місце і час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, доказів про причини неявки та відзиву щодо позову суду не подала, тому суд вважає за можливе розгляд справи у її відсутності на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

04.06.2021 року ОСОБА_1 подала заяву про надання їй статусу безробітньої та призначення виплати допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідач ОСОБА_1 засвідчила особисто, та проінформувала, про те, що на момент звернення до центру зайнятості через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, про що міститься її підпис у заяві про надання останній статусу безробітної.

Наказом від 08.06.2021 №НТ210608 ОСОБА_1 надано статус безробітної з 04.06.2021.

З 04.06.2021 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю, що підтверджується витягом із наказів про прийняті рішення по особі від 28.12.2021 року ПК №00019.

Наказом від 27.08.2021 №НТ210827, ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку з невідвідуванням ДСЗ без поважних причин 30 к. д. і більше.

З акту Тернопільського міськрайонного центру зайнятості № 235 про розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення від 26 листопада 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 працевлаштована до СПД ФО ОСОБА_2 з 01.07.2021 року і працює по даний час.

Зазначене підтверджується наказом ФОП ОСОБА_2 № 28-К від 30.06.2021 року, відповідно до якого прийнято на роботу ОСОБА_1 продавцем з посадовим окладом 5100,00 грн на 40-годинний робочий тиждень та гарантованою черговою відпусткою на 24 календарних дні з 01.07.2021 року.

Встановлено, що за липень 2021 року відповідачу була виплачена допомога по безробіттю у сумі 1 359,29 грн, що підтверджується довідкою № 1043 28.12.2021, виданою Тернопільським міськрайонним центром зайнятості.

Наказом директора Тернопільського міськрайонного центру зайнятості за №189 «Д» від 28.12.2021, ОСОБА_1 зобов`язано повернути кошти в сумі 1 359,29 грн, які виплачені їй як допомога по безробіттю за період перебування на обліку з 01.07.2021 по 14.07.2021.

29.12.2021 року Тернопільським міськрайонним центром зайнятості на адресу відповідача скеровано копію зазначеного наказу, що підтверджується копією повідомлень про направлення та копіями рекомендованого відправлення, яке повернулось з відміткою «вручено 02.02.2022 за довіреністю Стадник».

Станом на день розгляду справи відповідач у добровільному порядку кошти в сумі 1 359,29 грн на розрахунковий рахунок позивача не повернув.

Здійснивши оцінку наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття є допомога по безробіттю.

Безробіттям відповідно до положення ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» є соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.

У силу вимог ч. 3 ст. 3 цього Закону, зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.

Нормами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного припиняється у разі зайнятості особи.

Відповідно до вимог п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 № 7-1зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку, згідно з яким рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

У силу вимог абз. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Як слідує з вимог ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з вимогами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до вимог ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Судом встановлено, що відповідач не виконала зобов`язання перед позивачем щодо своєчасного надання відомостей про доходи, що впливають на виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку з чим безпідставно отримала допомогу, яку добровільно не повернула.

Таким чином, відповідно до вимог ст. ст. 34, 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідач зобов`язаний повернути незаконно отримані кошти, виплачені йому як безробітньому, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття в користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши із ОСОБА_1 на користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості 1 359,29 грн незаконно отриманої допомоги по безробіттю.

У зв`язку з задоволенням позову відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 2481 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 4, 5, 89, 141, 264, 265, 268, 280, 282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Тернопільського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості отриману допомогу по безробіттю в сумі 1 359 (одна тисяча триста п`ятдесят дев`ять) гривень 29 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривень сплаченого судового збору.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач: Тернопільський міськрайонний центр зайнятості, адреса місцезнаходження - вул. Текстильна, 1б, м. Тернопіль, , МФО 820172.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич