У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Головчака М. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Савіцької Д. А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа - судового наказу Подільського районного суду міста Києва від 07.02.2022 у справі № 758/18100/21 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2022 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа - судового наказу Подільського районного суду міста Києва від 07.02.2022 у справі № 758/18100/21 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню/

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказує, що 07 лютого 2022 року суддею Подільського районного суду міста Києва видано судовий наказ у справі № 758/18100/21 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із 23 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 248 (двісті сорок вісім) грн 10 коп.

На момент подання стягувачем заяви про видачу судового наказу місце проживання дитини визначене не було, дитина проживала з батьками разом за адресою: АДРЕСА_1 , а заявник здійснює витрати на дитину, оплачує комунальні послуги.

Таким чином, боржник вважає, що вимога про стягнення з нього аліментів на утримання дитини не є безспірною, а оскільки він здійсню витрати на утримання їх спільної дитини, будь-якого обов`язку щодо сплати аліментів стягувачу він не має.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі. Щодо доводів заявника, викладених у заяві про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, повідомила, що дитина перебуває на її утриманні, а витрати ОСОБА_1 зроблені на його власний розсуд. Виходячи з наведеного, просила суд відмовити в задоволенні даної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 .

07 лютого 2022 року суддею Подільського районного суду міста Києва видано судовий наказ у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із 23 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 248 (двісті сорок вісім) грн 10 коп.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

При цьому, як передбачено положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Частиною 1 статті 432 ЦПК України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

Виходячи з вищевикладених положень законодавства, а також того, що судовим наказом Подільського районного суду міста Києва від 07.05.2022 постановлено стягувати з ОСОБА_1 , яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із 23 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто стягнення аліментів присуджено і на майбутній термін до виповнення 18 років, тому відсутні правові підстави для визнання вказаного судового наказу таким, що не підлягає виконанню, адже добровільне виконання боржником свого обов`язку по утриманню сина у даний час не є гарантією виконання покладеного на нього обов`язку у майбутньому.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В обґрунтування заяви та підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 послалася на те, що фактично спільна дитина проживає разом з ними. Однак, суду не надано підтвердження, що він одноосібно утримує дитину.

Крім того, заявником не спростовано того факту, що на час постановлення судового наказу дитина була на його утриманні.

Доводи заявника про фактичне місце проживання дитини з ним не є підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню на підставі ч. 2 ст. 432 ЦПК України, оскільки обов`язок боржника сплачувати аліменти існує та не припинений.

ОСОБА_1 не навів у заяві доводів, які б стосувалися питань виконання судового рішення та виконавчого документа, урегульованих ст. 432 ЦПК України, та у справі немає доказів помилковості видачі судового наказу, невідповідності його змісту, формі, реквізитам такого документа, відсутності обов`язку боржника.

Судове рішення, а саме судовий наказ, який набрав законної сили, у відповідності до вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання, що відповідатиме якнайкращим інтересам дітей.

Оскільки наведені боржником обставини не підпадають під перелічені у цивільному процесуальному законі підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, тому у задоволенні заяви боржника слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 12, 13, 81, 160, 165,186, 260, 261, 431, 432 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа - судового наказу Подільського районного суду міста Києва від 07.02.2022 у справі № 758/18100/21 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМ. М. Головчак