Провадження 2-о/127/581/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю секретаря Кравчук А.К.,

заявника ОСОБА_1 ,

адвоката заявниці Проценко Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено.

Враховуючи вищевикладене, думку заявника, її адвоката та положення ч. 1 і ч. 2 ст. 3505 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність заінтересованої особи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

Вирішуючи питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, зокрема, чи є заявник особою, яка постраждала від домашнього насильства у розумінні положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У судовому засіданні, заслухавши пояснення заявниці, суд встановив наступне.

Заявниця звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , який є знайомим її рідної сестри ОСОБА_3 .

В судовому засіданні заявниця повідомила, що вони із ОСОБА_2 не є родичами, нареченими, колишнім чи теперішнім подружжям, спільних дітей не мають, спільно однією сім`єю не проживають і не проживали.

Відповіднодо Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено коло осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання.

В судовому засіданні судом встановлено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству не поширюється на осіб, які є учасникам справи.

Главою 13 розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Частиною першою статті 3502 ЦПК України чітко визначено коло осіб, які можуть бути заявниками у даній категорії справ. Зокрема, такою особою може бути особа, яка постраждала від домашнього насильства у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заявниця не наділена правом на звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису в порядку передбаченому главою 13 розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України. При цьому, дане питання, в даному випадку, не могло бути вирішено судом на стадії прийняття заяви до розгляду і відкриття провадження у справі і підлягало з`ясуванню в судовому засіданні, заслухавши пояснення заявниці.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Однак, у відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, кожна особа має право виключно в порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом України.

Таким чином, в даному випадку, вимоги заявниці не підлягають розгляду в порядку визначеному главою 13 розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України. При цьому суд роз`яснює заявниці, що у разі вчинення відносно неї правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність, або ж якщо ці порушення за своїм характером тягнуть за собою відповідно до закону кримінальну відповідальність, то захист її прав та/або інтересів вирішується шляхом звернення до відповідних правоохоронних органів.

Якщо суд помилково прийняв заяву до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та положення п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд прийшов до висновку про закриття провадження у справі.

На підставі викладеного вище та керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 2, 4, 5, 255, 256, 258-260, 263, 293, 294, 3501 3505, 353, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: