Дата документу 07.12.2022Справа № 552/5190/21
Провадження № 2/554/1015/2022
РІШЕННЯ

іменем України

07 грудня 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Андрієнко Г. В.,

за участю секретаря судового засідання Звігольської О. Ю.,

представника позивача адвоката Литовченка Р. В.,

представника відповідача адвоката Литвишко І. В.,

третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_1 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, в якій з урахуванням зменшених позовних вимог (а. с. 32-33) в остаточній редакції позову просить стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на його користь у якості відшкодування завданої майнової шкоди 6373,31 грн, та моральну шкоду 20000 грн, а всього 26373,31 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що 16 липня 2021 року по вул. Миру в м. Полтаві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Skoda Fabia, д. н. з. НОМЕР_1 , власницею і водієм якого є ОСОБА_3 , та автомобіля марки Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , під керуванням водія позивача ОСОБА_2 , внаслідок чого цьому автомобілю завдано технічних пошкоджень.

Зазначає, що ця подія сталася з вини відповідачки, яка керувала належним їй автомобілем. Для відновлення частини автомобіля позивачем були сплачені кошти за виконання робіт щодо: заміни двері вартістю 400 грн., розбирання/збирання двері вартістю 600 грн, рихтовка кузова автомобіля вартістю 5800 грн, фарбування крила вартістю 3500 грн, фарбування двері (всередині та зовні) вартістю 4000 грн, розбирання/збирання кузова вартістю 600 грн, дверка задня ліва вартістю 3200 грн, сапог лівої задньої частини кузова автомобіля 3500 грн, що підтверджується актом № 45 здачі-прийомки виконаних робіт (послуг), складеним 18 серпня 2021 року між ФОП « ОСОБА_4 » та ОСОБА_2 та рахунком-фактурою № 57 цієї ж дати.

Загальна сума майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок вищевказаної ДТП, становить 21600 грн. При цьому, 09 вересня 2021 року на картковий рахунок було здійснено безготівкове зарахування коштів від ПрАТ «СК «Провідна» як сплата страхового відшкодування згідно договору № на суму 15226,69 грн.

Крім майнової шкоди, позивачу внаслідок ДТП завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях з приводу пошкодження його автомобіля, оскільки він витратив чимало коштів для його часткового відновлення, а після події ДТП він має страх за власне життя, йому необхідно збирати відповідні документи, а вищезазначені кошти був змушений позичати у своїх друзів та знайомих, оскільки самостійно не в змозі був сплатити за відновлення автомобіля. Все це позначилось на його душевному стані та призвело до погіршення відносин у сім`ї, у зв`язку з чим таку шкоду оцінює в 20000 грн.

23 жовтня 2021 року ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави цю цивільну справу передано до Октябрського районного суду м. Полтави за підсудністю (а. с. 16).

Ухвалою судді від 01 грудня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі, призначено судове засідання (а. с. 19-20).

Від відповідачки ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнає з огляду на таке. Зазначає, що позивачем неправильно визначений суб`єктний склад учасників цієї справи. Тоді як позивачем може бути лише особа, права якої були порушені. Однак, зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів видно, що власником транспортного засобу Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_3 є ОСОБА_1 , яка вказана третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову. Тобто, жодному майну ОСОБА_2 шкоди завдано не було. При цьому, чинними нормами ЦПК України не передбачена заміна позивача, у зв`язку з чим ОСОБА_2 потрібно відмовити у задоволенні заявлених майнових вимог, оскільки його право не порушено. Також не підлягають задоволенню його вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки вони є безпідставними та недоведеними, а твердження позивача з цього приводу є нелогічними, суперечливими та не узгоджуються із обставинами та обґрунтуваннями, викладеними у позовній заяві, на підтвердження яких ним не надано жодного документу.

Також зазначає, що її цивільна відповідальність була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» і саме цим страховиком було перераховано ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі більше 15000 грн. При цьому, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Тоді як відносини між відповідачкою та її страховиком «ПрАТ «СК «Провідна» регулюються умовами, визначеними в договорі та зазначеним Законом, зокрема, в порядку, передбаченому статтею 29. За правилами ст. 1194 ЦК України обов`язок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, настає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди і лише в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Таким чином, стверджує, що до ПрАТ «СК «Провідна», як її страховика, перейшов обов`язок відшкодувати шкоду, завдану з вини останньої. А якщо позивач не згоден з розміром здійсненого йому страховою компанією відшкодування, то він має право вирішити це питання в судовому порядку безпосередньо з ПрАТ «СК «Провідна». Також відповідачка посилається на те, що реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі; вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати; судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ. Однак, позивачем у цій справі не надано доказів, що для проведення оцінки ушкоджень було запрошено відповідачку чи представника ПрАТ «СК «Провідна», відсутні також документи оплати ремонтних робіт.

На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а. с. 35-36).

Представник позивача надав відповідь на відзив відповідачки, в якому стверджує, що права позивача ОСОБА_2 є порушеними, у зв`язку з чим, посилаючись на окремі норми ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, наполягає на задоволенні уточнених позовних вимог у повному обсязі (а. с. 40-44).

Ухвалою суду від 27 червня 2022 року вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залучено до участі в справі як третю особу ПрАТ «СК «Провідна», призначено підготовче судове засідання (а. с. 86).

Ухвалою суду від 13 липня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідачки про витребування доказів (а. с. 89).

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу від 26 липня 2022 року у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Сініцина Е. М. справу передано для розгляду судді Андрієнко Г. В.

27 липня 2022 року ухвалою судді справу прийнято до провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а. с. 93).

23 серпня 2022 року ухвалою суду задоволено клопотання сторони відповідача та зобов`язано ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» надати суду матеріали справи щодо страхового випадку, який стався 16 липня 2021 року по вулиці Миру у місті Полтаві за участю автомобілів Skoda Fabia, д. н. з. НОМЕР_1 та Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 (а. с. 101).

На виконання цієї ухвали третьою особою надано суду витребувані документи (а. с. 132-152).

20 вересня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 113).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Литовченко Р. В. зменшені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та уточненнях до неї. Пояснив, що ОСОБА_2 звернувся за судовим захистом, оскільки він був водієм автомобіля на момент ДТП, потім отримав страхове відшкодування і займався ремонтом автомобіля, витративши на це особисті грошові кошти. Тому просить відшкодувати матеріальну і моральну шкоду, яка була завдана позивачу в результаті пошкодження автомобіля в ДТП.

Представник відповідачки адвокат Литвишко І. В. позовні вимоги не визнала, зазначивши, що ОСОБА_2 не є власником транспортного засобу, та протягом розгляду справи його речові права на транспортний засіб, який насправді належить ОСОБА_1 , не були належним чином підтверджені. Відтак, він не може бути позивачем у цій справі та заявляти вимоги до ОСОБА_3 , тоді як обов`язок із відшкодування завданої нею шкоди в межах ліміту відповідальності несе страховик ПрАТ «СК «Провідна», з яким укладено відповідний договір страхування і сплачено страхові платежі. У разі незгоди із сумою виплаченого страхового відшкодування власник майна вправі був оскаржити такі дії страховика в судовому порядку. Крім того, вважає надані стороною позивача рахунок-фактуру та акт виконаних ремонтних робіт датовані 18 серпня 2021 року неналежними доказами, оскільки третьою особою зазначено про фактичне проведення ремонту її автомобіля приблизно через 2-3 місяці після події ДТП, що не відповідає відображеним у цих документах відомостям. Також позивачем не надано підтвердження оплати зазначеного ним обсягу ремонтних робіт. З приводу стягнення з відповідачки моральної шкоди вважає вказану вимогу безпідставною, оскільки позивачем не доведено, що йому дійсно завдано моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також наявності причинного зв`язку між визначеним ним розміром моральної шкоди і діями відповідачки.

Третя особа ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, зазначивши, що її син ОСОБА_2 перебував за кермом та згодом займався ремонтом автомобіля, який отримав механічні пошкодження в результаті ДТП, що мала місце в липні 2021 року. Близько 2-3 місяці автомобіль не ремонтувався, оскільки необхідно було замовляти та очікувати на запчастини. При цьому, ремонтні роботи оплачувались неофіційно готівкою після отримання страхового відшкодування від страхової компанії.

Представник третьої особи ПрАТ «СК «Провідна» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Установлено, що 16 липня 2021 року, близько 18 год 30 хв, по вул. Миру в м. Полтаві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Skoda Fabia, д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля марки Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, про що сторони заявили на місці шляхом складення повідомлення (Європротоколу) про дорожньо-транспортну подію (а. с. 8, 139).

Автомобіль марки Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 , належить на праві власності третій особі ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданим центром 5341 від 16 червня 2016 року (а. с. 5-6, 7, 134, 135).

Під час події ДТП вищезазначеним транспортним засобом керував позивач ОСОБА_2 , який має відповідне посвідчення водія (а. с. 4, 8, 12, 134).

Автомобіль Skoda Fabia, д. н. з. НОМЕР_1 , яким керувала відповідачка ОСОБА_3 , відповідно до копії свідоцтва серії НОМЕР_5 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 (а. с. 138 зворотній бік).

На момент ДТП цивільну відповідальність осіб, які на законних підставах експлуатують транспортний засіб Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 , застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/0121219, укладеним з ПАТ «НАСК «Оранта» (а. с. 134 зворотній бік).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Skoda Fabia, д. н. з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204366639 від 07 червня 2021 року, страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 130000 грн., франшиза 0 грн (а. с. 138).

19 липня 2021 року власник транспортного засобу Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 (третя особа по справі) подала на адресу філії ПрАТ «СК «Провідна» письмове повідомлення № про дорожньо-транспортну пригоду, в якому зазначила про настання спричиненого їй збитку, а саме пошкодження лівих задніх дверей, лівого порогу, лівого заднього крила автомобіля (а. с. 133).

Як вбачається з повідомлення № 17-12/323 від 21 січня 2022 року, ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування № від ОСОБА_1 розглянуто страховий випадок та визначено їй розмір страхового відшкодування.

Так, вартість відновлювального ремонту пошкодженого Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 становила 21094,25 грн. З вартості деталей, що підлягають заміні згідно Закону, було вираховано коефіцієнт зношення - 0,7000. Таким чином, розмір матеріального збитку склав 15226,69 грн. Зазначена сума була перерахована на реквізити ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням № ПП-0037979 від 09 вересня 2021 року та відповідною випискою по надходженням на банківську картку останньої (а. с. 11, 81, 82-84, 136, 137, 141-145).

Між тим, сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідачки та отримання власником транспортного засобу від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 15226,69 грн.

Предметом же спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Звертаючись до суду, ОСОБА_2 зазначає, що для відновлення частини автомобіля ним були сплачені кошти за виконання ремонтних робіт, а саме: заміни двері вартістю 400 грн., розбирання/збирання двері вартістю 600 грн, рихтування кузова автомобіля вартістю 5800 грн, фарбування крила вартістю 3500 грн, фарбування двері (всередині та зовні) вартістю 4000 грн, розбирання/збирання кузова вартістю 600 грн, дверцяти задньої лівої вартістю 3200 грн, сапога лівої задньої частини кузова автомобіля 3500 грн.

На підтвердження цих обставин надав копії акту № 45 здачі-прийомки виконаних робіт (послуг), складений 18 серпня 2021 року між ФОП « ОСОБА_4 » та ОСОБА_2 , та рахунку-фактури № 57 від 18 серпня 2021 року (а. с. 9, 10).

Як видно з копії рахунку-фактури № 57 від 18 серпня 2021 року, складеного ФОП ОСОБА_4 , загальна вартість ремонту автомобіля складає 21600,00 грн (а. с. 10).

Цього ж дня зазначені роботи (послуги) виконані у повному обсязі, що слідує зі змісту копії акту № 45 (а. с. 9).

За підрахунками позивача, загальна сума майнової шкоди, завданої йому пошкодженням автомобіля, із врахуванням виплаченої суми страхового відшкодування, на час розгляду справи становить 6373,31 грн.

Суд критично оцінює надану стороною позивача копію акту здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) № 45, складеного 18 серпня 2021 року, оскільки з пояснень власника транспортного засобу ОСОБА_1 ремонтні роботи здійснено саме після виплати їй страхового відшкодування, що відбулось 09 вересня 2021 року. Крім того, до суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження оплати зазначеного обсягу ремонтних робіт.

Однак, у стягненні зазначеної майнової шкоди суд вважає відмовити з тих підстав, що такі вимоги позивачем пред`явлено до неналежного відповідача.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається згідно ст. 22 ЦК України відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 2 цієї статті збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним Законом у цих правовідносинах.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями ч. 1 ст. 36 вказаного Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Skoda Fabia, д. н. з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204366639 від 07 червня 2021 року (а. с. 138).

Положення статей 33, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають дії учасників ДТП та страховика у випадку настання ДТП. При цьому, положення цих норм закону виходять з того, що сторони правовідносин діють добросовісно, а невиконання обов`язків, передбачених цими нормами, має наслідком відмову в захисті права на відшкодування (підпункти 37.1.1, 37.1.2, 37.1.3, 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).

Тим самим, Закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IV обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.

Водночас, у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, цей Закон спрямований насамперед на захист прав осіб, потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 цього Закону).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного суду від 22 лютого 2022 року по справі № 201/16373/16-ц.

Відтак, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Ураховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц зробила висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Доказів же на підтвердження неможливості отримати страхову виплату від страховика відповідальності винуватця ДТП у розмірі, достатньому для відшкодування матеріальних збитків, враховуючи ліміт відповідальності страховика, який є більшим ніж матеріальні збитки позивача, останнім до суду не надано.

Таким чином, звернення позивача з вимогами про відшкодування майнової шкоди за рахунок страхувальника, суперечить меті інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та свідчить про неналежного відповідача в цій справі в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами сторони відповідачки про те, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на її страховика ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна».

Разом з тим, у цій справі ОСОБА_2 позовних вимог до ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» не заявляє.

Крім того, видно, що страхової суми, передбаченої страховим полісом, достатньо для повного відшкодування матеріальної шкоди у сумі 6373,31 грн, спричиненої ДТП. Тому відсутні передбачені Законом підстави для стягнення розміру спричиненої матеріальної шкоди із відповідачки ОСОБА_3 , оскільки єдиною умовою стягнення із особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на користь особи, якій спричинено матеріальну шкоду суми розміру цієї шкоди, є недостатність страхової виплати (страхового відшкодування) задля повного відшкодування.

Отже, позовна вимога про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, не може бути звернена до ОСОБА_3 , яка є неналежним відповідачем.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи. Суд з власної ініціативи не вправі змінювати склад відповідачів у справі, а здійснює заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідача за клопотанням/заявою позивача. Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідачки була застрахована в ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна», при цьому, заявлені витрати позивача на відновлювальний ремонт знаходяться у межах ліміту відповідальності страховика, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди пред`явлено позивачем до неналежного відповідача, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь позивача майнової шкоди в розмірі 6373,31 грн.

При цьому, після отримання страхового відшкодування у вказаному розмірі, у разі незгоди позивач міг оскаржити рішення страхової компанії про виплату страхової суми в порядку передбаченому п. 36.7 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Щодо стягнення на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яку він оцінює в 20000 грн, і що полягала у його переживаннях за пошкоджений транспортний засіб, психологічному стресі тощо, суд зазначає про таке.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Варто зазначити, що в силу приписів ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, шостої та сьомої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодного доказу, що свідчив би про заподіяння ОСОБА_2 зазначених ним у позові моральних страждань саме діями відповідачки.

Також протягом розгляду справи не надано обґрунтованого розрахунку та не зазначено, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 20000 гривень. Натомість, одні лише посилання останнього на страх за своє життя, необхідність збирання певних документів, позичання коштів, погіршення відносин у сім`ї, що він пов`язує із пошкодженням майна, а також можливе порушення звичайного життєвого ритму та необхідність докладати додаткові зусилля, щоб відновити майно як підставу завдання моральної шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не доведено причинного зв`язку між зазначеними обставинами та завданою шкодою.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами, що йому дійсно було завдано моральну шкоду з приводу пошкодження транспортного засобу та у зазначеному розмірі, а зазначені ним душевні страждання, перенесені в результаті ДТП, перебували у причинному зв`язку із діями відповідачки.

За таких обставин, позовна вимога про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 також не підлягає задоволенню.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 потрібно відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову (а. с. 12), враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, а тому судові витрати компенсуються за рахунок держави в установленому порядку.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

відповідач: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий;

третя особа: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий;

третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», місцезнаходження просп. Повітрофлотський, буд. 25, м. Київ, .

Повний текст судового рішення складено 16 грудня 2022 року.

Суддя Г. В. Андрієнко