Справа № 314/2661/21
Провадження № 2/314/168/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2022 року м.Вільнянськ

Справа № 314/2661/21;

провадження № 2/314/168/2022;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Румянцева А.М.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ;

-відповідач ОСОБА_2 ;

-відповідач Матвіївська сільська рада Запорізького району Запорізької області;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання рішення Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 9 від 19.11.2020 недійсним,

стислий виклад позицій сторін.

24.06.2021 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_1 ) до ОСОБА_2 , Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання рішення Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 9 від 19.11.2020 недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП № 049191 від 16 листопада 2004 року для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

На момент приватизації домоволодіння та земельної ділянки останнє відмежовувалось металевою сіткою вздовж городу. Крім цього, 29 лютого 2004 року складено акт встановлення та узгодження зовнішніх границь землекористування в натурі в АДРЕСА_1 .

Приватизація земельної ділянки з подальшим присвоєнням кадастрового номеру розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , проведена відповідачем з порушенням законодавства України і є такою, що порушує право позивача вільно користуватися та розпоряджатися своєю земельною ділянкою з розташованими на ній житловим будинком та надвірними господарськими спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , які належать позивачу на праві приватної власності.

При складанні акту погодження та закріплення в натурі меж земельної ділянки та прийому передач межових знаків на зберігання, при приватизації земельної ділянки: АДРЕСА_2 , не було враховано той факт, що жодного погодження границь з ОСОБА_3 не відбулося.

При виготовленні технічної документації при приватизації земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , було зміщено границю суміжної земельної ділянки в сторону земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать позивачу на праві приватної власності.

Матвіївська сільська рада Вільнянського району Запорізької області приймаючі рішення № 9 від 19.11.2020 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,067 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 » не звернула уваги на той факт, що границя суміжної ділянки зміщена в сторону земельної ділянки, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

За таких обставин позивач вважає, що рішення сільської ради № 9 від 19.11.2020 необхідно скасувати, а технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що освідчують право на земельну ділянку ОСОБА_2 привести у відповідність до меж, які фактично існували з 1983 року по теперішній час.

Враховуючи вищевикладене, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо меж земельної ділянки, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Батій Т.М. у судове засідання не з`явились. Від представника позивача адвоката Батій Т.М. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Кравченко В.В. у судове засідання не з`явилися.

Сільський голова Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів для їх дослідження та доведення їх перед судом, тому суд, з метою уникнення затягування розгляду справи, приходить до висновку, що сторони мали достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав щодо подання доказів, а тому вважає можливим розглянути справу за їх відсутності на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

24.06.2021 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання рішення Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 9 від 19.11.2020 недійсним, та подала до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 30.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання; роз`яснено права сторін.

30.06.2021 постановлено ухвалу суду, якою задоволено клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 17.09.2021 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

14.01.2022 від адвоката Батій Т.М. до суду надійшло клопотання про зупинення розгляду справи до залучення до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 29.03.2022 провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_3 . Витребувано у Вільнянської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після померлої ОСОБА_4 . Витребувано у Матвіївської сільської ради інформацію щодо реєстрації осіб разом із померлою ОСОБА_3

12.07.2022 на електронну адресу суду, на виконання вимог ухвали суду від 29.03.2022, із Матвіївської сільської ради надійшов лист про надання інформації щодо реєстрації осіб разом із померлою ОСОБА_3

13.07.2022 на виконання ухвали суду від 29.03.2022 із Вільнянської державної нотаріальної контори до суду надійшла копія спадкової справи № 105 за 2022 рік після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 12.08.2022 залучено до часті у справі правонаступника позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Призначено судове засідання.

02.11.2022 від представника позивача адвоката Батій Т.М. до суду надійшло клопотання про долучення доказів.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:002:0012 загальною площею 0,1770 га., що підтверджується державним актом виданим Матвіївською сільською радою, Вільнянського району Запорізької області 16.11.2004, на підставі рішення Матвіївської сільської ради, Вільнянського району Запорізької області від 08 липня 2004 року №4.

Відповідач ОСОБА_2 , звернулась з заявою про приватизацію земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0767 яка межує з земельною ділянкою ОСОБА_3 кадастровий номер :03:002:0012.

Рішенням Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 9 від 19.11.2020 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0670га з (кадастровим номером :03:001:0767) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), із земель населеного пункту (землі житлової та громадської забудови) та передати у приватну власність зазначену земельну ділянку гр. ОСОБА_2 (а.с. 8).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0767 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

У відповідності до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ч.1 ст.15, частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

За змістом ч.ч.2, 3 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно із ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до вимог ст.116 ЗК України, громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, зокрема шляхом приватизації земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст.118 ЗК України та, серед іншого, передбачає розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із встановленням (відновленням) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріпленням межовими знаками.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади у частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачені у статтях 186, 186-1 ЗК України.

Відповідно до ч.6 ст.186-1 ЗК України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Згідно із ст.55 Закону України «Про землеустрій», встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), серед іншого, включає: план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); кадастровий план земельної ділянки; акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Як слідує із положень ст.ст.106, 107 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

У випадках, коли у такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

На виконання ст.ст.106,107 ЗК України, ст.ст.14, 55 Закону України «Про землеустрій» та з метою визначення порядку встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376 затверджено та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року за №391/17686 Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

Відповідно до ІV розділу цієї Інструкції, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

У пункті 3.12. Інструкції зазначено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Отже, для виключення можливої неузгодженості (спорів) щодо межі земельних ділянок земельне законодавство передбачає при вирішенні питання про визначення і відновлення меж земельних ділянок погодження цих меж із суміжними власниками та землекористувачами.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц зроблено висновок, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Таким чином, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Видається, що погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.

Відповідно до матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , розробленого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 в березні 2020 року, межі земельної ділянки ОСОБА_2 були узгоджені у присутності суміжних землевласників (землекористувачів), про що складено відповідний акт погодження меж земельної ділянки (а.с.14).

Проте зазначений акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами не містить підпису ОСОБА_4 як суміжного землекористувача, а містить напроти її прізвище підпис сільського голови ОСОБА_6 .

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що земельну ділянку розміром 0,067га було передано у власність ОСОБА_2 , при цьому із нею як з суміжним власником земельної ділянки не було погоджено межу між земельними ділянками.

Отже для вирішення даного спору, суду належить з`ясувати, чи правильно було узгоджено межу між спірними земельними ділянками та чи дійсно були порушені права позивача.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 9 від 19.11.2020 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0670га з (кадастровим номером :03:001:0767) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), із земель населеного пункту (землі житлової та громадської забудови) та передати у приватну власність зазначену земельну ділянку гр. ОСОБА_2 (а.с. 8).

На підтвердження порушення меж земельної ділянки позивачем надано висновок експерта № 2373 який було зроблено в цивільній справі №314/1484/17 де спір стосувався ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та земельної ділянки №232158360:03:002:0012, судом встановлено, що вказаний висновок ні яким чином не стосується спірної земельної ділянки яка належить ОСОБА_2 №:03:001:0767.

На підставі викладеного суд вважає, що позивач та її представник, не створивши умови для своєчасного, всебічного та повного встановленню всіх обставин справи та не скориставшись своїми правами щодо надання суду переконливих доказів на обґрунтування позовних вимог, мають нести всі негативні наслідки не вчинення процесуальної дії, а саме не проведення експертизи та не доведення своєї позиції по справі (яка перебуває на розгляді суду з 24.06.2021 року).

За встановлених обставин, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів та положень діючого земельного законодавства України, зважаючи на те, що суду не було надано належних, допустимих та беззаперечних доказів того, що земельна ділянка, що була передана у власність ОСОБА_2 збільшена за рахунок земельної ділянки яка належить позивачу, внаслідок чого порушено права позивача, враховуючи, що непогодження меж між земельними ділянками само по собі не є підставою для визнання незаконним та скасування рішення сільради, оскільки погодження меж є допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки та самостійного значення не має, так як не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

В порядку ст.141 ЦПК України, судові витрати відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

1.У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання рішення Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 9 від 19.11.2020 недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.11.2022.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Матвіївська сільська рада Запорізького району Запорізької області, , адреса: Запорізька область, Запорізький район, село Матвіївка, вулиця Центральна, 77А.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

15.11.2022