ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/251/20 Номер провадження 22-ц/814/1724/22Головуючий у 1-й інстанції Баркова Н.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 січня 2021 року, в складі судді Баркової Н.В., дата виготовлення повного тексту рішення 09 лютого 2021 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року, дата виготовлення повного тексту додаткового рішення 24 лютого 2022 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Захватаєв А.С. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 за договором позики суму основного боргу в розмірі 5000 дол. США; 3% річних у розмірі 81,76 дол. США; проценти за користування позикою у розмірі 10471,82 грн., також розподілити судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 22.05.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти в іноземній валюті в сумі 5000 дол. США, а відповідач зобов`язався повернути вказані кошти у повному обсязі до 01.07.2019 року.

На підтвердження укладення вказаного договору відповідачем 22.05.2019 року було надано позивачеві відповідну розписку. Станом на дату подання цього позову ОСОБА_1 зазначену суму не повернув, свої зобов`язання за укладеним договором не виконав, у зв`язку з чим позивач просив стягнути борг, 3% річних, проценти, судовий збір та витрати на правову допомогу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму основного боргу за договором позики у розмірі 5 000 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 три відсотки річних за порушення грошового зобов`язання у розмірі 81,76 дол. США.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 217 грн. 56 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд дійшов висновку щодо доведеності факту укладання між сторонами договору позики та відповідно невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по її поверненню.

Також суд визнав за можливе стягнути 3% річних у валюті у відповідності до ст. 625 ЦК України та відмовив у стягненні відсотків за договором позики з огляду на те, що предметом договору не є кошти у національній валюті.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 13800 грн.

Ухвалюючи додаткове рішення суд, з врахуванням часткового задоволення позовних вимог, стягнув згідно до положень ст. 137 ЦПК України і витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог.

Не погодившись з вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову та заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Зокрема вказує, що суд не дослідив належним чином надану розписку, в якій не можливо ідентифікувати осіб позичальника та позикодавця, а в задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи було відмовлено.

Також зазначає, що розписка не містить зобов`язання щодо повернення позичальником грошових коштів.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків сторонами не оскаржується, а тому в колегії суддів відсутні підстави для перегляду рішення в цій частині.

Розпорядженням Верховного Суду від 25 березня 2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно розписки від 22 травня 2019 року ОСОБА_1 отримав 5000 дол. США 22 травня 2019 року в якості позики від ОСОБА_2 , строком до 01 липня 2019 року за адресою АДРЕСА_1 .

В зв`язку з неповерненням суми зазначеної в розписці в обумовлений строк, а також внаслідок ухилення позичальником від обов`язку по поверненню отриманих коштів, ОСОБА_2 січні 2020 року звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд, на підставі норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та на підставі наданих доказів, встановив факт як отримання ОСОБА_1 грошової позики від ОСОБА_2 , так і факт її не повернення у визначений в розписці строк, у зв`язку з чим стягнув суму боргу із застосуванням положень ст. 625 ЦК України в частині 3% річних.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду, який ґрунтується на зібраних по справі доказах та відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України.

Так, згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частинами 2, 3 ст. 545 ЦК України визначено, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

В ході розгляду справи, судом було встановлено наявність оригіналу розписки у кредитора ОСОБА_2 , що в свою чергу свідчить про невиконання позичальником ОСОБА_1 умов договору позики по своєчасному повергненню отриманих коштів.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановивши невиконання договору позики, місцевий суд взяв до уваги висновок викладений в постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року (справа №373/2054/16-ц), що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, в зв`язку з чим стягнув суму боргу 5000 дол. США.

Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Встановивши факт прострочення виконання грошового зобов`язання, суд першої інстанції застосував санкції ст. 625 ЦК України в частині 3% річних, стягнувши їх відповідно до предмета договору також в іноземній валюті,

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, яких він дійшов з дотримання норм матеріального права та на підставі вірно оцінених доказів по справі, які не були спростовані самим відповідачем.

Так, в ході розгляду справи стороною відповідача не були надані жодні належні та допустимі докази на спростування заявлених кредитором ОСОБА_2 вимог.

При цьому, позиція відповідача в суді першої інстанції зводилась лише до заперечень обставин, викладених позивачем в своїй заяві щодо отримання коштів та акцентувалась увага на невідповідності змісту написаної розписки загальним вимогам при її складанні, зокрема відсутності даних про сторони, їх дату народження, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки, зареєстроване місце проживання.

Відхиляючи вказані заперечення, необхідно зазначити, що чинне законодавство не передбачає якихсь обов`язкових вимог до форми та змісту при складанні розписки, яка на відміну від самого договору позики, являється лише письмовим доказом підтвердження укладення договору позики та його умов.

В даному випадку приєднана до справи розписка містить такі умови та визначає дату повернення коштів у вигляді 5000 доларів США до 01 червня 2019 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно неможливості встановити особи позичальника та позикодавця за змістом розписки та посилання на безпідставну відмову суду в проведенні почеркознавчої експертизи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, матеріалами справи доводиться, що при подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду, ОСОБА_1 29.03.2021 було подано аналогічне клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи

Вказане клопотання було задоволено та хвалою Харківського апеляційного суду від 24 січня 2022 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

чи виконано рукописний текст розписки від 22.05.2019 року на суму 5000 доларів США ОСОБА_1 .?

чи виконано підпис від імені особи ОСОБА_1 у розписці від 22.05.2019 року на суму 5000 доларів США тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою.

18 лютого 2022 року на адресу суду надійшло з експертної установи клопотання №3547 про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи таких як вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_1 в різнохарактерних документах та експериментальні зразки підпису та пчоерку у вигляді рукописних записів.

Як зазначалося вище, в зв`язку з введеним в країні воєнним станом з 24 лютого 2022 року, розпорядженням Верховного Суду від 25 березня 2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06 червня 2022 року в зв`язку з отриманим клопотанням експертної установи про надання вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_1 , поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду, в тому числі з метою забезпечення надання експертній установі вказаних зразків апелянта.

11 серпня 2022 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшов лист з експертної установи щодо залишення експертизи без виконання в зв`язку з несплатою вартості експертизи та не надання витребуваних додаткових матеріалів.

Під час розгляду справи в Полтавському апеляційному суді справа призначалася до розгляду 4 рази - 27.06., 14.09., 10.10. та 23.11.2022 , проте в жодне з призначених судових засідань апелянт ОСОБА_1 не з`являвся, вимог щодо надання зразків підпису та свого почерку апеляційній інстанції не надав, кожного разу ставлячи питання про відкладення розряду справи з підстав неможливості прибути в судове засідання.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 будучи ініціатором оскарження рішення суду жодного разу в судове засідання не з`явився, не проявляв ніякої зацікавленості в своєчасному розгляді своєї скарги, на вимогу суду та експертної установи не надав необхідні зразки свого підпису та почерку, колегія суддів вважає за можливе застосувати в даному випадку визначені положеннями ст. 109 ЦПК України наслідки ухилення від участі в експертизі та визнати факт складання ОСОБА_1 22 травня 2019 року розписки про отримання у ОСОБА_2 позики в 5000 долларів США строком до 01 липня 2019 року.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення як постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на залишення рішення суду без змін, колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування і додаткового рішення суду про стягнення витрат на правничу допомогу, яке постановлене з дотриманням положень ст. 137 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 січня 2021 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2022 року

Судді: О. І. Обідіна С. Б. Бутенко О. В. Прядкіна