Номер провадження: 22-ц/813/7440/22
Справа № 2/1519/7865/11
Головуючий у першій інстанції Мазун І.А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

22.12.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи 2/1519/7865/11

Номер провадження: 22-ц/813/7440/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Зеніної М.О.,

учасники справи:

- позивач - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк»,

- відповідачі - 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про відвід суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М. під час розгляду цивільної справи за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, про визнання пунктів кредитного договору недійсним, визнання недійсним договору застави, визнання договору поруки неукладеним, позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, ОСОБА_2 , про визнання пункту кредитного договору недійсним та встановлення суми кредиту відповідно до кредитного договору, за апеляційною скаргою адвоката Пілюк Суліко Валеріївни, діючої від імені ОСОБА_2 , та апеляційною скаргою адвоката Казака Вадима Святославовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Мазун І.А. 16 червня 2022 року про відмову в ухваленні додаткового рішення суду,

встановив:

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2021 року задоволено частково вищевказану позовну заяву ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі - 37 426,28 долара США, заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користуванням кредитом в розмірі - 3 421,90 долара США, штраф за ненадання довідки про заробітну плату та інші доходи в сумі 545,89 долара США, штраф за невиконання умов страхування предмету застави в сумі - 43 650,00 грн..

В задоволенні інших позовних вимог ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» відмовлено.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» судовий збір у розмірі - 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі - 120,00 грн..

Відмовлено у задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмет а спору - ОСОБА_2 до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, про визнання пунктів кредитного договору недійсним, визнання недійсним договору застави, визнання договору поруки неукладеним

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, ОСОБА_2 , про визнання пункту кредитного договору недійсним та встановлення суми кредиту відповідно до кредитного договору (Т. 4, а. с. 191 - 203).

17 травня 2022 року до Малиновського районного суду надійшла заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду.

Заява ОСОБА_2 обгрунтована тим, що його представником - адвокатом Пілюк С.В. 13.05.2019 року до суду першої інстанції було подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України. У пункті 4 прохальної частини вказаної заяви була заявлена позовна вимога про визнання неукладеним та недійсним договору поруки №6584345 від 26.06.2008 р., згідно якого ОСОБА_2 зазначений поручителем за кредитним договором №6556734 від 26.06.2008 року. Однак, суд вказану позовну вимогу не розгляну та не постановлював з приводу цієї вимоги рішення суду (Т. 5, а. с. 101 - 104).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 червня 2022 року відмовленов задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що 01.11.2016 р. до суду звернувся ОСОБА_2 , як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, з позовом до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» про: - визнання недійсним договору застави №6584366 від 26.06.2008 р.; - визнання недійсним договору поруки №6584345 від 26.06.2008 р.№; - визнання недійсним п.1.1 ст.1 кредитного договору №6556734 від 26.06.2008 р., укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк».

14.05.2019 р. представником ОСОБА_2 - Пілюк С.В. до суду було подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, в якій вона просила: - визнати недійсними пункти 1.1, 1.5 ст.1, підпункт 2.1.1.2 п. 2 ст. 2 кредитного договору № 6556734 від 26.06.2008р., укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк»; - визнати недійсним договір застави транспортного засобу № 6584366 від 26.06.2008р., укладений між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 ; - визнати неукладеним та недійсним договір поруки № 6584345 від 26.06.2008р., згідно якому ОСОБА_2 зазначений поручителем за кредитним договором № 6556734 від 26.06.2008 року.

У подальшому 18.06.2019 р. представником ОСОБА_2 - Пілюк С.В. до суду було знову подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, в якій вона остаточно просила: - визнати недійсними пункти 1.1, 1.5 ст.1, підпункт 2.1.1.2 п. 2 ст. 2 кредитного договору № 6556734 від 26.06.2008р., укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк»; - визнати недійсним договір застави транспортного засобу № 6584366 від 26.06.2008 р., укладений між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 ; - визнати неукладеним договір поруки № 6584345 від 26.06.2008 р., згідно якому ОСОБА_2 зазначений поручителем за кредитним договором № 6556734 від 26.06.2008 року.

У судовому засіданні від 20.08.2019 року представник ОСОБА_2 - Пілюк С.В. підтвердила, що вона підтримує останню змінену позовну заяву, що підтверджується технічним записом судового засідання від 20.08.2019 року.

Таким чином, суд розглянув останню, змінену позовну заяву представника ОСОБА_2 - Пілюк С.В. від 18.06.2019 р., яка була підтримана у судовому засіданні його представником - Пілюк С.В ..

Змінену позовну заяву представника ОСОБА_2 - Пілюк С.В. від 14.05.2019 р. суд не розглядав, оскільки вона не була предметом розгляду справи (Т. 5, а. с. 139 - 141).

В апеляційній скарзі адвокат Казак Вадим Святославович, діючий від імені ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2022 року про відмову ухвалити додаткове рішення. Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Апеляційна скарга адвоката Казака В.С., діючого від імені ОСОБА_1 , обґрунтована тим, що ухвалу постановлено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що представником ОСОБА_2 13.05.2019 року до суду було подано заяву про зміну предмету спору, відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, в якій остання просила: - визнати недійсними пункти 1.1, 1.5 ст.1, підпункт 2.1.1.2 п. 2 ст. 2 кредитного договору № 6556734 від 26.06.2008 р.; - визнати недійсним договір застави транспортного засобу № 6584366 від 26.06.2008 р., укладений між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 ; - визнати неукладеним та недійсним договір поруки № 6584345 від 26.06.2008 р., згідно якому ОСОБА_2 зазначений поручителем за кредитним договором № 6556734 від 26.06.2008 року. Судом першої інстанції не було розглянуто вимогу про визнання недійсним договору поруки № 6584345 від 26.06.2008 р.. Рішення суду було ухвалено лише відносно вимоги про визнання договору поруки неукладеним (Т. 5, а. с. 61 - 163).

В апеляційній скарзі адвокат Пілюк Суліко Валеріївна, діюча від імені ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду від 16.06.2022 року про відмову ухвалити додаткове судове рішення. Постановити ухвалу, якою справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга адвоката Пілюк С.В., діючої від імені ОСОБА_2 , обґрунтована тим, що ухвалу постановлено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що заяву про зміну предмету позову було подано під час слухання справи по суті, після закриття підготовчого судового засідання. При цьому, позовну вимогу відносно визнання недійсним договору поруки № 6584345 віл 26.06.2008 року судом не було розглянуто (Т. 5, а. с. 165 - 167).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.07.2022 року апеляційну скаргу адвоката Пілюк С.В., діючої від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2022 року про відмову ухвалити додаткове рішення залишено без руху (Т. 5, а. с. 185 - 185 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.07.2022 року апеляційну скаргу адвоката Казака В.С., діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2022 року про відмову ухвалити додаткове рішення залишено без руху (Т. 5, а. с. 187 - 187 зворотна сторона).

15.07.2022 року від адвоката Пілюк С.В., діючої від імені ОСОБА_2 , надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (Т. 5, а. с. 190 - 191).

21.07.2022 року від адвоката Казака В.С., діючого від імені ОСОБА_1 , надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (Т. 5, а. с. 199 - 200).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.08.2022 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2022 року про відмову ухвалити додаткове рішення. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Пілюк С.В., діючої від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2022 року про відмову ухвалити додаткове рішення (Т. 5, а. с. 203 - 204).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.08.2022 року підготовку справи до судового розгляду в апеляційній інстанції за апеляційною скаргою адвоката Пілюк С.В., діючої від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2022 року про відмову ухвалити додаткове рішення закінчено та призначено розгляд справи (Т. 5, а. с. 205).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.08.2022 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2022 року про відмову ухвалити додаткове рішення. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Казака В.С., діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2022 року про відмову ухвалити додаткове рішення (Т. 5, а. с. 206 - 207).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.08.2022 року підготовку справи до судового розгляду в апеляційній інстанції за апеляційною скаргою адвоката Казака В.С., діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2022 року про відмову ухвалити додаткове рішення закінчено та призначено розгляд справи (Т. 5, а. с. 208).

22 грудня 2022 року, тобто у день призначеного судового засідання, від ОСОБА_2 до апеляційного суду надійшла заява про відвід колегії судів у складі Заїкіна А.П., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М..

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Інших заяв та клопотань не надали.

Ознайомившись із доводами заяви ОСОБА_2 про відвід колегії судів у складі суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М., дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого судового засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Заява ОСОБА_2 про відвід колегії судів у складі суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М. обґрунтована тим, що у нього виник обґрунтований сумнів щодо неупередженості і об`єктивності вказаних суддів, виходячи з того, що: 1) ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.10.2022 року було відмовлено представнику іншого відповідача ОСОБА_1 - адвокату Казаку В.С. у проведенні судових засідань у справі в режимі відеоконференцій. Зазначену ухвалу апеляційного суду він не отримав до часу звернення з даним клопотанням. Про існування вказаної ухвали апеляційного суду дізнався вчора від адвоката Казака В.С.; 2) 08.12.2022 року колегією суддів апеляційного суду була частково задоволена заява його представника - адвоката Пілюк С.В. про продовження строку на подання відзиву на апеляційні скарги представника іншого апелянта, заперечень на долучені до їх клопотання докази. Вищевказану ухвалу апеляційного суду він не отримав, ніякого слухання справи не відбувалося. Про існування вказаної ухвали апеляційного суду дізнався вчора, так як пошту з апеляційного суду його адвокатом було отримано - 21.12.2021 року; 3) предметом розгляду по даній справі є - кредитний договір, укладений його дружиною - ОСОБА_1 та Банком, який намагається стягнути колосальну суму коштів за фіктивним договором поруки, який він не підписував. 27.10.2022 року його представником до канцелярії апеляційного суду було подано клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертизи, яке до цього часу не розглянуто. За вказаних обставин, складається враження, що колегія суддів застосовує запроваджений в країні Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений відповідним Законом України, для відправлення правосуддя з очевидним порушенням його прав.

Вивчивши доводи заяви про відвід суддів, колегія суддів вважає, що вищезазначені доводи ОСОБА_2 про відвід колегії судів у складі суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М. не можуть бути підставою для відводу суддів, виходячи з наступного.

Згідно тлумачення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прецедентної практики Європейського суду з прав людини, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: 1) забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; 2) суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить з того, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Проте, право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості, зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо.

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року N 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому, суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це, навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

ОСОБА_2 посилається на те, що він не отримував постановлені апеляційним судом ухвали з процесуальних питань, апеляційним судом не розглянуто клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що заява про відвід колегії суддів надійшла до апеляційного суду як електронною поштою, так і через канцелярію апеляційного суду. Тобто, ОСОБА_2 був у будівлі апеляційного суду. При цьому, перешкоди для ознайомлення з матеріалами справи, отримання копій вказаних ухвал в апеляційному суді відсутні. Крім того, ухвалу апеляційного суду про продовження строку на подання відзиву на апеляційні скарги представника іншого апелянта отримав представник ОСОБА_2 , про що останній зазначив у заяві про відвід суддів. Розгляд клопотання про призначення судової експертизи проводиться у передбаченому процесуальним законодавством порядку, зокрема під час розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 не довів наявність будь-яких обставин, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості колегії суддів у складі суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М. при розгляді даної цивільної справи. Заява ОСОБА_2 про відвід суддів є необґрунтованою.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала апеляційного суду про відмову в задоволенні заяви про відвід суддів не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22 грудня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Суддів О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе