Справа № 297/3761/22
У Х В А Л А

про передання справи за підсудністю

21 грудня 2022 року м. Берегово

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської областіІЛЬТЬО І. І., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Чугуївської міської ради, третя особа приватний нотаріус Романович І. В. про надання додаткового строку для прийняття спадщини,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Берегівського районного суду з позовом до Чугуївської міської ради, третя особа приватний нотаріус Романович І. В., в якому просить суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини терміном у три місяці.

Вивчивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку про необхідність передачі цивільної справи за територіальною підсудністю до іншого суду.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Так, відповідно до статті 27 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з частинами 1,3 статті 31ЦПК України,суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, що здійснюється на підставі ухвали суду.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені статті 1цього Закону, на момент їх виникнення.

А відповідно до ст. 5 даного Закону місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону, засвідчує довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Отже згідно з вимогами ст. 4, 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" місцем проживання є АДРЕСА_1 .

Крім того, як видно зі змісту позовної заяви, спір між сторонами виник з приводу встановлення додаткового строку для прийняття спадщини у вигляді рухомого та нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 .

Так, зазначаю, що відповідно до пункту 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (стаття 181 Цивільного кодексу України). Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Також, слід врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 04 грудня 2019 року, справа № 489/2055/19, відповідно до якої перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. Виключну підсудність установлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина 1 статті 30 ЦПК України).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, на позови спадкоємця про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини поширюються правила виключної підсудності і вони пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини, якщо такі позови виникають з приводу нерухомого майна.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позов виник із приводу нерухомого майна і позивач, на виконання приписів ст. 30 ЦПК України, мав звернутися до суду за місцезнаходженням нерухомого майна, тобто до Чугуївського міського суду Харківської області, а тому справа підлягає передачі на розгляд за підсудністю до Чугуївського міського суду Харківської області (площа Соборна, 2, м. Чугуїв, Харківської області).

Керуючись ст. 30 ч.ч. 1, 3, ст. ст. 31, 258 - 260 ЦПК України,

ухвалив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чугуївської міської ради, третя особа приватний нотаріус Романович І. В. про надання додаткового строку для прийняття спадщини передати за підсудністю до Чугуївського міського суду Харківської області (площа Соборна, 2, м. Чугуїв, Харківської області).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Іван ІЛЬТЬО