Справа № 296/6802/22
Р І Ш Е Н Н Я (З А О Ч Н Е)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" грудня 2022 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючої судді Шкирі В.М.,

за участі секретаря судового засідання Бабич А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом представника позивача, який діє в інтересах Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради Дубравської Олени Ігорівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,-

ВСТАНОВИВ:

12.10.2022 представник позивача ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, відповідно до змісту якої просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення в сумі 31228,48 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 2481,00 грн. з кожного.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначила, що квартира АДРЕСА_1 , забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП «Житомиртеплокомуенерго» Житомирської міської ради, споживачем, якого є ОСОБА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №308935731 від 05.09.2022 квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу №2763 від 20.09.2005.

На вказану квартиру у КП «Житомитеплокомуненерго» Житомирської міської ради відкрито особовий рахунок, у виписці якого зазначено, що з 01.10.2016 року по 01.09.2022 року відповідач не в повному обсязі сплачує за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить - 31228,48 грн. Так, у грудні 2017 відповідачем сплачено 3000 грн. (нараховано лише 1126,97 грн.), у грудні 2018 відповідачем сплачено 2000 грн. (нараховано лише 1527,43 грн.), у червні 2019 сплачено по 2000 грн. (проте нарахування у вказання в даний місяць не проводилися), у вересні 2019 відповідачем сплачено 3150,45 грн. (проте нарахування у вказання в даний місяць не проводилися), у січні 2020 відповідачем сплачено 1750 грн. (нараховано лише 1362,80 грн.), у вересні 2020 відповідачем сплачено 1000 грн. (нарахування в даний місяць не проводилися), у квітні 2021 відповідачем сплачено 2000 грн. (нараховано лише 536,84 грн.), у травні 2022 відповідачем сплачено 1500 грн. (нарахування в даний місяць не проводилися).

Позивач вказав, що підприємство неодноразово нагадувало відповідачам про необхідність оплати заборгованості за надані послуги централізованого опалення та необхідність їх погашення шляхом розміщення даної інформації у квитанціях на оплату, проте, відповідач борг не сплачує.

Відповідач в судові засідання призначені на 25.11.2022 та 19.12.2022 не з`явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи

Так ухвалу про відкриття провадження у справі, позовна заява разом з додатками направлено ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_2 Проте, до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення"адресат відсутній за вказаною адресою".

Судове повідомлення про розгляд справа на 19.12.2022 також не було вручено відповідачу під час доставки.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

При цьому, Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті

Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.09.2022 квартира АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , яка забезпечується послугами з централізованого опалення, що надаються Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради.

Квартиру АДРЕСА_1 придбано відповідачем 20.09.2005 про що свідчить договір купівлі-продажу картири.

Згідно із наявними у матеріалах справи розрахунками заборгованості по вказаній квартирі з 01.10.2016 року по 01.09.2022 року утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, яка становить - 31228,48 грн., яку на момент пред`явлення позову відповідачем добровільно сплачено не було.

Так у грудні 2017 відповідачем сплачено 3000 грн. (нараховано лише 1126,97 грн.), у грудні 2018 відповідачем сплачено 2000 грн. (нараховано лише 1527,43 грн.), у червні 2019 сплачено по 2000 грн. (проте нарахування у вказання в даний місяць не проводилися), у вересні 2019 відповідачем сплачено 3150,45 грн. (проте нарахування у вказання в даний місяць не проводилися), у січні 2020 відповідачем сплачено 1750 грн. (нараховано лише 1362,80 грн.), у вересні 2020 відповідачем сплачено 1000 грн. (нарахування в даний місяць не проводилися), у квітні 2021 відповідачем сплачено 2000 грн. (нараховано лише 536,84 грн.), у травні 2022 відповідачем сплачено 1500 грн. (нарахування в даний місяць не проводилися).

Таким чином, між сторонами винкли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, що виникли між сторонами, регулюються Законами України «Про теплопостачання», «;Про житлово-комунальні послуги».

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного.

Згідно статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії.

За змістом статті 9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша). Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону (частина четверта).

Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (частини перша, п`ята статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проте, всупереч вимогам статті 526 ЦК України відповідач, як власник квартири, АДРЕСА_1 не в повній мірі виконує зобов`язання з оплати за надані послуги теплопостачання, у зв`язку з чим виникла заборгованість та станом на 01.09.2022 складає 31228,48 грн (а.с.5,6) Так Так у грудні 2017 відповідачем сплачено 3000 грн. (нараховано лише 1126,97 грн.), у грудні 2018 відповідачем сплачено 2000 грн. (нараховано лише 1527,43 грн.), у червні 2019 сплачено по 2000 грн. (проте нарахування у вказання в даний місяць не проводилися), у вересні 2019 відповідачем сплачено 3150,45 грн. (проте нарахування у вказання в даний місяць не проводилися), у січні 2020 відповідачем сплачено 1750 грн. (нараховано лише 1362,80 грн.), у вересні 2020 відповідачем сплачено 1000 грн. (нарахування в даний місяць не проводилися), у квітні 2021 відповідачем сплачено 2000 грн. (нараховано лише 536,84 грн.), у травні 2022 відповідачем сплачено 1500 грн. (нарахування в даний місяць не проводилися).

Хоча суду і не надано письмовий договір між сторонами, суд зауважує, що відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення від сплати вартості фактично отриманих споживачем житлово-комунальних послуг.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у Постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.

Квартира АДРЕСА_1 , під`єднана до єдиної централізованої системи теплопостачання, від користування якої відповідач, як власник, не відмовлялася у встановленому законом порядку, отже, вона зобов`язана нести витрати по її утриманню, в тому числі з надання послуг по її обігріву, а відтак надання таких послуг та їх оплата не залежать у будь-якому випадку від того проживає власник у цій квартирі чи ні.

Такий правовий висновок висловлено в постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10.12.2018 року (справа №638/11034/15), від 02.04.2020 року (справа №757/29813/17).

Таким чином, враховуючи, що позивачем доведено наявність заборгованості за надання послуг з централізованого опалення квартири,АДРЕСА_1 за період з 01.10.2016 року по 01.09.2022 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення шляхом стягнення з відповідача, як власника квартири, заборгованості в сумі 31228,48 грн.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 18, 263, 265, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача, що діє в інтересах Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради Дубравської Олени Ігорівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), місце реєстрації невідоме, на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (місцезнаходження за адресою: 10014, м.Житомир, вул. Київська, 48, ) заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2016 року по 01.09.2022 року, в сумі 31288 (тридцять одна тисяча двісті вісімдесят вісім) гривень 48 копійок та 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривень 00 копійок витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подання до Корольовського районного суду м.Житомира заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Cуддя В. М. Шкиря