Справа № 448/314/22 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.
Провадження № 22-ц/811/1124/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 18 квітня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину,

в с т а н о в и в:

05.04.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання до суду заяви про видачу судового наказу і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 18 квітня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі вказаного судового наказу.

Ухвалу суду оскаржила заявник ОСОБА_1 , просить її скасувати з підстав порушення норм процесуального права і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд безпідставно відмовив їй у видачі судового наказу, адже, викладена у заяві про видачу судового наказу вимога про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) платника (1/4 на одну дитину), але не менше гарантованого законом мінімального розміру, повністю відповідає вимогам п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України та ч.2 ст.182 СК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції, зазначена у п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України, тому, відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 цього Кодексу, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 08.11.2022 року, є дата складення повного судового рішення 18.11.2022 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Частиною третьою статті 19 ЦПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до статті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Отже, відповідно до наведених вище норм процесуального закону, заява ОСОБА_1 містить вимогу, за якою може бути видано судовий наказ, а саме: вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті.

Вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу визначено частиною першою статті 165 ЦПК України.

Так, зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відмовляючи у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , суд першої інстанції, покликаючись на вказаний вище пункт 3 частини першої статті 165 ЦПК України, виходив із того, що пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України передбачено лише обмеження стягнення максимальним розміром аліментів на одну дитину «не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки заявник заявила вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, власне, таку, яка передбачено пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України, а визначення гарантованого законом мінімального розміру стягнення чи обмеження стягнення максимальним розміром є прерогативою суду, тому наявність чи відсутність у заяві вказівки на мінімальний та/або максимальний розмір аліментів, який визначений законом (а не заявником), не може слугувати підставою для відмови у видачі судового наказу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 18 квітня 2022 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Повний текст постанови складений 18 листопада 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич