_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/7198/21
Провадження № 2/947/932/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Салтан Л.В..,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

04.03.2021 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права приватної власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що, вона, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною матір`ю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29 квітня 2020 року, серії НОМЕР_1 .

За життя, її синові ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру у ЖБК «Приморський - 23», виданого Управлінням житлово -комунального господарства виконкому Одеської міської Ради від 22.02.2002 року.

За своє життя, її рідний син ОСОБА_4 , склав заповіт, яким заповідав все своє рухоме та нерухоме майно громадянину ОСОБА_2 .

Звернувшись до державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі Сальнікової З.В. із заявою про прийняття спадщини на спадкове майно, після смерті сина ОСОБА_4 , мені було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідна постанова мотивована тим, що в спадковій справі до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 знаходиться копія вищевказаного свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а оригіналів правовстановлюючих документів не надано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.1 п.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», підпункту 4.12 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Розділ І Глава 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, постановлено відмовити ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 .

Вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті її покійного сина ОСОБА_4 . Після смерті якого, вона не змогла знайти оригінали правовстановлюючих документів на вищезазначене спадкове майно на квартиру АДРЕСА_1 та надати їх нотаріусу, оскільки вони перебувають у відповідача ОСОБА_2 .

Саме для того, щоб захистити свої права, вона змушена була звернутись до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 05 березня 2021 року зазначена позовна заява передана судді Салтан Л.В.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.04.2021 року відкрито провадження у вказаній справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.07.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.07.2022 року у справі залучено правонаступника позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2022 року у справі залучено третю особу ПАТ КБ «Приватбанк»

Представник позивача в судове хзасідання не з`явився, повідомлений належним чином, наддав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, відзив на позов не наддали.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, пояснення на позов не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29 квітня 2020 року, серії НОМЕР_1 .

За життя, її синові ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру у ЖБК «Приморський - 23», виданого Управлінням житлово -комунального господарства виконкому Одеської міської Ради від 22.02.2002 року.

За своє життя, її рідний син ОСОБА_4 , склав заповіт, яким заповідав все своє рухоме та нерухоме майно громадянину ОСОБА_2 .

Звернувшись до державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі Сальнікової З.В. із заявою про прийняття спадщини на спадкове майно, після смерті сина ОСОБА_4 , мені було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідна постанова мотивована тим, що в спадковій справі до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 знаходиться копія вищевказаного свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а оригіналів правовстановлюючих документів не надано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.1 п.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», підпункту 4.12 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Розділ І Глава 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, постановлено відмовити ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 04 травня 2021 року серії НОМЕР_3 .

За своє життя, вона склала заповіт, яким заповідала все своє рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 984/2021, щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті ( ч.1 ст.1223 ЦК України).

Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"пенсійного віку, або особи з інвалідністю І, ІІ, ІІІ груп, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону, незалежно від того, чи призначена їм пенсія.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у п.19 зазначив, що перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Отже, згідно вищенаведених норм законодавства України, після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем у першу чергу на його спадкове майно є його матір ОСОБА_3 , та вона має право на обов`язкову частку оскільки на момент смерті спадкодавця досягла пенсійного віку та була непрацездатною та вчасно подала заяву нотаріусу на прийняття спадщини.

Після її смерті ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за заповітом, оскільки вчасно прийняла спадщину, а тому Ѕ частка спадкового майна, яку б мала отримати ОСОБА_3 після смерті свого сина ОСОБА_4 входить до спадкової маси після її смерті.

Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2002 року № 5«Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті15та статті392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Тобто позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, судом не встановлено в наявності у позивача правовстановлюючого документу на спірне майно, 29.12. 2020 року постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємцем документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно не надано.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач позбавлений можливості отримати спадщину за законом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та не спростовані стороною відповідача, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та ст. ст.1216, 1217, 1220, 1221, 1222, 1223, 1233, 1235, 1261, 1268, 1241, 1267 ЦК України, п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», керуючись ст.ст.12,13,77,78,206,259,263,264 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/2 частину спадкового нерухомого майна квартири під АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності на квартиру у ЖБК «Приморський - 23», виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради від 22.02.2002 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

В частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання Одеському апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення е виготовлено 08.12.2022 року.

Суддя Салтан Л. В.