Справа № 587/1606/22
РІШЕННЯ
14 грудня 2022 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Черних О.М., за участю секретаря судового засідання Токаревої В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної установи « Інститут охорони ґрунтів України» ( м. Київ, пров. Бабушкіна, 3 корп.3) про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та за затримку виплати компенсації
Представник позивачки звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що позивачка ОСОБА_1 працювала на посадізавідувача лабораторії аналітичного забезпечення агрохімічних досліджень ДУ «Держґрунтохорона» та згідно наказу від 31.05.2022 року № 17-к була звільнено із займаної посади 01.06.2022 року за угодою сторін, відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, маючи невикористану відпустку у кількості 34 календарних дні. Позивачці не було вчасно виплачено грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки на день звільнення. Виходячи з наведеного просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час порушення строків виплати належних звільненому працівникові сум у розрахунку 560,91 копійка за кожний робочий день затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки.
Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що наказом Сумської філії Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» (ДУ «Держґрунтохорона»), від 31 травня 2022 року № 17-к, ОСОБА_1 , завідувача лабораторії аналітичного забезпечення агрохімічних досліджень, звільнено із займаної посади 01 червня 2022 року за угодою сторін, відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України.( а.с. 7).
В даному наказі «Про звільнення» № 17-к, другим пунктом наказу роботодавець зазначив, що «Головному бухгалтеру провести остаточний розрахунок згідно чинного законодавства, виплатити грошову компенсацію за 34 календарних дні невикористаної відпустки після відновлення діяльності філії».
Відповідно до відомостей нарахування коштів № 184 Сумської філії Державної установи "Інститут охорони грунтів України" та виписки ХОДАТ "Райффайзен Банк", повну виплату ОСОБА_1 було здійснено 24 жовтнгя 2022 року.
Частиною першою статті 24 Закону України «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.
Вимогами частиною першою статті 116 Кодексу законів про працю України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що відповідно до вимог статті 83 Кодексу законів про працю України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної щорічної відпустки, тільки в разі звільнення його з роботи. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається, виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 20 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку № 100).
Таким чином, слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток Позивачки виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в Постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-195цс14 і є обов`язковою.
Разом з тим, згідно зі ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 229 ЦПК України, докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.
Суд звертає увагу на те, що згідно довідки щодо нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 , середньомісячна заробітна її складає 11 299, 00 гривень за лютий та за березень 5 407, 57 грн., саме ці місяці передували звільненню позивачки.
Виходячи з наведеного слід рахувати суму заборгованості : 11 299,00 + 5 407, 57 = 16 706, 42 грн. сума заробітної плати ОСОБА_1 за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих днів перед звільненням; 16 706, 42 : 42 = 397, 76 середньоденна заробітна плата . 97 х 397,76 = 38 582,90 грн.
З наведеної формули, згідно нарахувань та норм законодавства, сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 становить - 38 582, 90 грн.
Таким чином право позивача є порушеним та підлягає захисту і на його користь з відповідача необхідно стягнути середній заробіток за час порушення строків виплати належних звільненому працівникові сум у розрахунку 38 582 грн. 90 коп. компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки..
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі вказаного позову звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992грн. 40 коп.
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної установи « Інститут охорони ґрунтів України» ( м. Київ, пров. Бабушкіна, 3 корп.3) про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та за затримку виплати компенсації задовольнити частково.
Стягнути з Державної установи « Інститут охорони ґрунтів України» ( м. Київ, пров. Бабушкіна, 3 корп.3), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час порушення строків виплати належних звільненому працівникові сум у розрахунку 38 582 грн. 90 коп. компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки.
Стягнути з Державної установи « Інститут охорони ґрунтів України» ( м. Київ, пров. Бабушкіна, 3 корп.3) на користь держави 992,40 гривень судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.М. Черних