Справа № 211/7990/21
Провадження № 2/211/1709/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Березуцької Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної в місті ради про усунення перешкод в користування власністю, шляхом вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування та розпорядженні приватною власністю, шляхом вселення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Догинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.12.2016 року квартиру АДРЕСА_1 , визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Вищевказаним рішенням визано право власності по Ѕ частині квартири за кожним.

Відповідач в односторонньому порядку, без його відома та узгодження з ним, змінила замки у вхідних дверях вищевказаної квартири, не допускає його до житла. У зв`язку з чим, 11.10.2021 року, він був вимушений звернутись до відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про вчинення перешкод в користуванні житлом, що також підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку № 22186 про прийняття та реєстрацію заяви ( повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію.

Він вимушений мешкати за іншою адресою, у зв`язку зі здійсненням зі сторони відповідача перешкод в користуванні квартирою, однак бажає жити у вищевказаний квартирі та розміщувати в ній власні речі, користуватись нею.

Просив суд усунути перешкоди йому, зі сторони відповідача ОСОБА_2 , у користуванні та розпорядженні приватною власністю Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , шляхом вселення його у зазначену квартиру.

Ухвалою суду від 13.12.2021 року провадження по справі відкрито в загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 22.04.2022 року підготовче проводження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 19.05.2022 року залучено до участі у справі, в якості третьої особи Службу у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної в місті ради.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Дербін Д.О. позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві. Зазначив, що конфлікт у сторін виник ще з 2016 року. Іншого житла у відповідача не має, він прожив в м. Києві. Не проживав у спірній квартирі більше 3 років. Хоче заселитись до квартири самостійно, приходив зі своєю співмешканкою.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала. Суду пояснила, що доступ до квартири позивачу наданий, в нього були ключі, він брав свої речі.

В жовтні 2021 він приїздив до дітей. Вдома було бабуся та молодша донька. Замок змінили, так як він був зламаний. До квартири він прийшов з жінкою. Він та його жінка, до дітей були агресивні. Відповідач намагається в`їхати до квартири з жінкою, у якої два сина. На пропозицію придбати йому інше житло, він відмовився. На сьогоднішній момент в квартирі є його речі та меблі.

10.10.2021 року о 20.00 год. відповідач приїхав зі своєю жінкою та її дітьми з речами на вселення. Донька була не проти його вселення, але проти вселення його співмешканки, у зв`язку з чим викликали поліцію.

У відповідача є дві зв`язки ключів від квартири.

Представник відповідача ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог просила відмовити. Суду пояснила, що доступ до квартири у позивача є. У вказаній квартирі він не проживав більше 6 років. Звернення до поліції не є підтвердження, що позивачу чиняться перешкоди в користуванні квартирою.

Представник третьої особи ОСОБА_5 , вважає за можливе вселення ОСОБА_4 до квартири, у разі налагодження стосунків з неповнолітньою донькою ОСОБА_6 , 2008 року народження, та виконання своїх батьківських обов`язків.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є донькою сторін. Вона була з чоловіком за містом, їй зателефонувала бабуся, та сказала, що приїхав батько зі своєю співмешканкою. Колив вона приїхала, батька не було, сестра була знервована, у бабусі піднявся тиск. Батько повернувся, відкрив двері. Він був з речами. Співмешканка та її діти чекали у машині. Вона викликала поліцію. У батька доступ до квартири є. З батьком вона не спілкується, так як він підняв руку на маму, вона стала на захист матері, він і на неї підняв руку, та плюнув їй в обличчя.

Свідок ОСОБА_8 , суду пояснила, що вона є сусідкою сторін. Вони дружили. ІНФОРМАЦІЯ_1 їй зателефонувала ОСОБА_9 , та сказала що приїхав батько. Коли вона прийшла до них, то побачила відповідача з якою жінкою. Він сказав щоб йому звільнили кімнату, вів себе агресивно. Батько з дітьми не спілкується.

Суд, вислухавши пояснення з`явившихся учасників, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.12.2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину за кожним квартири АДРЕСА_1 . Рішення не оскаржено, набрало законної сили 27.12.2016 року ( а.с. 26-27).

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Ѕ частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності Ѕ частина ОСОБА_4 ( а.с. 28).

Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 22186 про прийняття і реєстрацію заяви ( повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, ОСОБА_4 10.10.2021 року о 20.45 год. зателефонував до служби 102, та повідомив, що його не пускають в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 25).

Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 03.11.2022 року № 8/22-1091 щодо вселення ОСОБА_4 , виконкому з`ясував наступне. Вищезазначена квартира на праві приватної спільної часткової власності, на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.12.2016 належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . За вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , 2008 р.н., ОСОБА_9 , 1995 р.н.

У 2016 році шлюб між колишнім подружжям розірвано, стосунки залишились напруженими не тільки між колишніми чоловіком та дружиною, але і між батьком та дітьми. З пояснення ОСОБА_2 , батько дітей пропонував їм покинути квартиру та надати йому можливість вселитись із своєю співмешканкою та її донькою. Така ситуація у доньки викликала страх та занепокоєння, що призвело звернення до лікарів.

Відповідно до листа Криворізького міського центру соціальних служб, з метою вивчення психоемоційного стану ОСОБА_6 , 2008 р.н., було проведене психологічне обстеження неповнолітньої. По матеріалам досліджень стан дівчини можна охаректизувати як стан тривог та емоційного напруження, погіршення шкільної успішності, регресивні та деструктивні тенденції в поведінці. В матеріалах методик простежується, що ОСОБА_10 любить та поважає матір, батька сприймає як людину яка зла, з боку якої можливі несправедливі покарання, вона боїться спілкуватись з батьком через сварки свідком яких вона була.

В телефонній розмові ОСОБА_4 пояснив, що у нього немає іншого житла та має намір в подальшому проживати на своїй житловій площі.

ОСОБА_2 готова мирним шляхом вирішити квартирне питання з ОСОБА_4 , однак враховуючи інтереси неповнолітньої доньки.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Враховуючи вищезазначене та рішення комісії з питань захисту прав дитини, в інтересах дитини, керуючись статтею 19 Сімейного кодексу України, виконком Довгинцівської районної в місті ради вважає за можливе вселення ОСОБА_4 до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , у разі налагодження стосунків з неповнолітньою донькою, ОСОБА_6 , 2008 р.н., та виконання своїх батьківських обов`язків.

В процесі слухання справи встановлено, що позивач має безперешкодний доступ до квартири. Примусового вселення в квартиру позивач не потребує, оскільки має можливість проживати без примусового вселення.

За таких обставин, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ОСОБА_2 чинить позивачу перешкоди у користування спільним майном та не дає вселитись до спірного житла.

При цьому, щодо талону-повідомлення єдиного обліку № 22186 про прийняття і реєстрацію заяви ( повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, де ОСОБА_4 10.10.2021 року о 20.45 год. зателефонував до служби 102, та повідомив, що його не пускають в квартиру за адресою: АДРЕСА_3 /, суд також позбавлений можливості встановити ту обставину, що безпосередньо відповідач ОСОБА_2 створює позивачу перешкоди у користуванні спірним майном.

Самі лише пояснення позивача не підтверджують ту обставину, що відповідачем чиняться перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою, а також ту обставину, що відповідач, у будь-який спосіб не надає можливості позивачу вселитись до спірної квартири.

Інших доказів, які підтверджували б обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позиву, матеріали справи також не містять.

Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, факт порушення відповідачем прав позивача не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної в місті ради про усунення перешкод в користування власністю, шляхом вселення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 грудня 2022 року.

Суддя: Н. О. Сарат