08.08.2022 Справа № 756/8307/19
Справа № 756/8307/19
Провадження 2/756/1396/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 серпня 2022 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарях Шершньові В.О., Даневич А.М., Ракеди С.С., Колядінцевій П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Аксіома», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровенг Стейт», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , звернулися до Оболонського районного суду міста Києва із позовом до ПАТ «КБ «Аксіома», ТОВ «ФК «Гровенг Стейт», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська С.І. та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П., про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 , що 17.08.2012 року була передана ним у іпотеку в забезпечення виконання договору про іпотечний кредит № К-28/12 від 21.03.2012 року.

19.08.2016 року ПАТ «КБ «Аксіома», в особі уповноваженого ФГВФО, та ТОВ «ФК «Гровенг Стейт» укладено договір про відступлення права вимоги № 07-В-1 за договором про іпотечний кредит № К-28/12 від 21.03.2012 року, а 25.08.2016 року між цими ж сторонами укладений нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 17.08.2012 року. В подальшому 26.08.2016 року між ТОВ «ФК «Гровенг Стейт» та ОСОБА_2 укладені два договори про відступлення права вимоги як за кредитним так і за іпотечними договорами, а 02.12.2016 року ОСОБА_2 на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу спірної квартири, на підставі якого приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. здійснено реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_3 .

Оскільки укладені між відповідачами договори відступлення права вимоги за своєю суттю є договорами факторингу, за своїм змістом суперечать вимогам закону, позивач просить суд визнати договір відступлення права вимоги № 07-В-1 за договором про іпотечний кредит № К-28/12 від 21.03.2012 року, укладений 19.08.2016 року між ПАТ «КБ «Аксіома» та ТОВ «ФК «Гровенг Стейт», договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 17.08.2012 року, укладений 26.08.2016 року між ПАТ «КБ «Аксіома» та ТОВ «ФК «Гровенг Стейт», договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеним 26.08.2016 року між ТОВ «ФК «Гровенг Стейт» та ОСОБА_2 - недійсними з одночасним скасуванням рішень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарська С.І. про державну реєстрацію індексний № 31095399 від 25.08.2016 року, індексний № 31095426 від 25.08.2016 року, а також відновлення становища, яке існувало до порушення його права власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32682199 від 02.12.2016 року номер запису про право власності 17772135 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000) прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П.

У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_3 просить у позові ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що квартира набута на законних підставах, а позивач не є стороною оспорених ним правочинів, а тому не має права їх оскаржувати.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 позов підтримав, позовні вимоги просив задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

Представник ТОВ «ФК «Гровенг Стейт» та ОСОБА_3 - ОСОБА_5 позов не визнав, у задоволенні позовних вимог просив суд відмовити, посилаючись на його безпідставність.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в позові виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до змісту ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом установлено, що 21.03.2012 року між ПАТ «ЕРДЕ БАНК» та ОСОБА_6 укладений договір про іпотечний кредит № К-28/12 за умовами якого банком надано ОСОБА_6 кредит у сумі 900 000 грн. 00 коп. на строк до 18.03.2022 року на придбання у власність квартири АДРЕСА_1 зі сплатою 15 відсотків річних (т. 1 а.с. 134-136).

29.03.2012 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на спірну квартиру після повної оплати ОСОБА_6 ціни квартири. Таким чином, спірна квартира була придбана ОСОБА_1 за рахунок кредитних коштів ПАТ «ЕРДЕ БАНК».

Указані обставини установлені рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14.04.2021 року, яке набрало законної сили, у справі № 756/16381/16-ц у якій брали участь сторони, які беруть участь у цій справі, а тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України повторному доказуванню ці обставини не підлягають.

На забезпечення виконання цього договору про іпотечний кредит, 17.08.2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ЕРДЕ БАНК» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нумеріцькою С.П. за реєстровим № 1552 за яким останній передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 141-143).

13.12.2013 року між ПАТ «ЕРДЕ БАНК» та ПАТ «КБ «Аксіома» укладений договір про відступлення права вимоги № 7, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарським С.І., за яким ПАТ «ЕРДЕ БАНК» передано ПАТ «КБ «Аксіома» за договором про іпотечний кредит № К-28/12 укладений з ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 147-148).

Крім того, 16.01.2014 року між ПАТ «ЕРДЕ БАНК» та ПАТ «КБ «Аксіома» також укладений договір про відступлення прав за іпотечним договором від 17.08.2012 року укладеним ПАТ «ЕРДЕ БАНК» та ОСОБА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Багдасаровою О.М., за умовами якого ПАТ «ЕРДЕ БАНК» передано ПАТ «КБ «Аксіома» права іпотекодержателя (т. 1 а.с. 149-150).

19.08.2016 року між ПАТ «КБ «Аксіома», в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Аксіома» - Приходько Ю.В., та ТОВ «ФК «Гровенг Стейт» укладено договір про відступлення права вимоги № 07-В-1 за умовами якого банком передано фінансовій компанії право вимоги за договором про іпотечний кредит № К-28/12 від 21.03.2012 року, укладеного між ПАТ «ЕРДЕ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Аксіома» на підставі договору № 7 від 13.12.2013 року, та ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 152).

Крім того, 25.08.2016 року між ПАТ «КБ «Аксіома», в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Аксіома» - Приходько Ю.В., та ТОВ «ФК «Гровенг Стейт» укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченим 17.08.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нумеріцькою С.П. за реєстровим № 1552, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. (т. 1 а.с. 156).

Рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської С.І. від 25.08.2016 року індексний номер 310953399 внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо інформації про державну реєстрацію іпотеки в частині іпотекодержателя вказано ТОВ «ФК «Гровенг Стейт» (т. 1 а.с. 133).

26.08.2016 року ТОВ «ФК «Гровенг Стейт» укладено з ОСОБА_2 договір про відступлення права вимоги № 26/08/16 за умовами якого фінансова компанія відступила ОСОБА_2 право вимоги за договором про іпотечний кредит № К-28/12, укладеним 21.03.2012 року між ПАТ «ЕРДЕ БАНК» та ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 158-161).

Як встановлено рішенням Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/16381/16-ц від 14.04.2021 року, яке набрало законної сили, та доказуванню не підлягає, а саме те, що згідно з укладеним між ТОВ «ФК «Гровенг Стейт» та ОСОБА_2 договором від 26.08.2016 року №26/08/16 про відступлення права вимоги (із змінами і доповненнями) до ОСОБА_2 перейшло право вимоги суми сформованої заборгованості за Договором про іпотечний кредит № К-28/12 від 21.03.2012 року, строк платежу якої настав, згідно заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27.04.2016 року по справі №756/85/15-ц за позовом ПАТ «КБ «Аксіома» до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про стягнення боргу. Загальна сума права вимоги складає заборгованість в сумі 1 090 832, 20 грн., з яких: - заборгованість за кредитом у розмірі 832 091 грн. 86 коп.;- заборгованість за процентами у розмірі 205 042грн. 80коп., - пеня по кредиту у розмірі 25 793 грн. 17 коп., - пеня по процентам - у розмірі 27 904 грн. 37 коп.

ОСОБА_6 не заперечується наявність у неї на момент укладення договору купівлі-продажу квартири від 02.12.2016 р. заборгованості у визначеному вище розмірі.

Крім того, 26.08.2016 року ТОВ «ФК «Гровенг Стейт» укладено з ОСОБА_2 договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарськом С.І., за умовами якого до ОСОБА_2 перейшли права іпотекодержателя за іпотечним договором, укладеним 21.03.2012 року між ПАТ «ЕРДЕ БАНК» та ОСОБА_1 на забезпечення виконання боржником кредитного договору № К-28/12 від 21.03.2012 року, за яким у іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 67-69, 129-134).

Із відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вбачається, що 25.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. прийнято рішення індексний № 31095426 щодо внесення відомостей про обтяження іпотекою квартири АДРЕСА_1 із зазначенням іпотекодержателем ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 56).

Згідно з вимогою про порушення зобов`язання від 29.08.2016 року, що була передана через приватного нотаріуса КМНО Гембарську С.І., ОСОБА_2 вимагала від ОСОБА_6 та ОСОБА_1 виконання грошового зобов`язання, у випадку невиконання якого заявлялося, зокрема, про продаж предмета іпотеки згідно з ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Вимога отримана ОСОБА_6 30.08.2016 року та ОСОБА_1 30.08.2016 року, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні накладними ТОВ «Нова пошта» № 8799 та № 6910 відповідно. У накладних наявні підписи про отримання відправлення, дані і адреси сторін відповідають адресам ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , зазначеним у кредитному договорі та договорі іпотеки. Доказів повідомлення кредитора про зміну адреси до суду надано не було.

Указані обставини також повторному доказуванню не підлягають в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, оскільки встановлені рішенням Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/16381/16-ц від 14.04.2021 року.

02.12.2016 року між ОСОБА_2 , як іпотекодержатель за іпотечним договором від 17.08.2012 року, та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за яким вона продала в порядку передбаченому ст.. 38 Закону України «Про іпотеку» ОСОБА_3 спірну квартиру (т. 1 а.с. 10-11).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 02.12.2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. прийнято рішення індексний № 32682199 про щодо внесення відомостей про власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від , 02.12.2016 року (т. 2 а.с 13).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до змісту ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

У п. 1 ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України вказано, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договору відступлення права вимоги (цесії), визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, у тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.09.2018 року справа № 909/968/16, договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, не є договором факторингу, а є правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до ст. 203 ЦК України зумовлює його недійсність.

Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 48)).

Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 51)).

Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 57).

Враховуючи, що зі змісту оспорюваних договорів відступлення права вимоги вбачається, що у цих договорах встановлено всі істотні умови для такого виду договорів відповідно до вимог чинного законодавства та інших нормативно-правових актів, воля сторін правочину була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договорами, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання в судовому порядку їх недійсними з підстав наведених у позовній заяві, оскільки при розгляді справи не встановлено ознак фінансування під відступлення права вимоги (факторингу) в укладених договорах про відступлення прав вимоги заборгованості, що фактично була сформовна на підставі судового рішення.

При вирішенні справи в цій частині суд також враховує постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 року у справі № 346/1305/19.

З огляду на викладене, вимога позову про визнання договорів недійсними задоволенню не підлягає.

При цьому не підлягають судовій оцінці додержання Пагер О.Г. вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» при укладенні з ОСОБА_3 договору купівлі-продажу спірної квартири оскільки ці обставини не охоплюється вимогами позову ОСОБА_1 .

Оскільки вимоги позову про скасування рішень про державну реєстрацію є похідними від вимог про визнання договорів недійсними, то вони також задоволенню не підлягають.

За таких обставин позов ОСОБА_1 залишаються судом без задоволення.

Керуючись ст. ст. 2-13, 76-83, 133, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Аксіома», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровенг Стейт», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя