Справа № 202/8191/22
Провадження № 2/202/2331/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Кухтін Г.О.

за участю секретаря: Калантаєнка Д.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Манал про розірвання шлюбу,-

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 3 листопада 2016 року, спільних дітей не мають. В середині 2018 року відповідач зник разом із усіма документами та речами, після чого позивач відповідача не бачила. Зі слів відповідача, він після закінчення навчання, мав повернутись на батьківщину до республіки Ємен. На думку позивача, під час реєстрації шлюбу, відповідач скоріше за все не мав наміру створювати реальну сім`ю. Позивач і досі є суто формально заміжньою жінкою, через що вона позбавлена можливості створити нову сім`ю.

У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити.

Зі сторони відповідача відзиву, заперечень, пояснень по суті справі не надано.

У відповідності до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , Хуссейн ОСОБА_3 (особа без громадянства) зареєстрував шлюб 3 листопада 2016 року з ОСОБА_1 (громадянкою України), про що зроблено відповідний актовий запис №877.

Згідно копії паспорта відповідача (номер паспорту НОМЕР_2 ), Хуссейн Абделрахман К.М. Манал, місце народження: Ємен, паспорт дійсний до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідало б інтересам одного із них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Статтею 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997) встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

В той же час, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Однак, відповідач особисто у судове засідання не з`явився, особистих пояснень щодо підстав розірвання шлюбу, дійсних відносин, що склались між подружжям, та інше, суду надано не було як і не долучено до матеріалів справи доказів, на підтвердження обставин на які посилався позивач у позові, у тому числі оригіналу свідоцтва про шлюб, доказів перебування відповідача за кордоном та інше.

Враховуючи вищевикладене, суд обґрунтовано приходить до висновку про неможливість на підставі поданих доказів встановити та з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, можливості вжиття заходів щодо примирення подружжя, та інші обставини життя подружжя, що могли б стати підставою для розірвання шлюбу, в зв`язку із чим, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 61, 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 2, 13, 263, 264 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Манал про розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 14.12.2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін