Справа № 445/886/22
провадження № 2-о/445/52/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області в порядку окремого провадження, заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління ДМС у Львівській області про встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991 року, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного його проживання на території України станом на 24.08.1991 року. В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ровеньки Луганської області. Із досягненням повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 він отримав паспорт громадянина колишньої СРСР взірця 1974 року серії НОМЕР_1 . 29.07.1994 року він разом із своєю сестрою продали квартиру у м. Молодогвардійськ та виїхали на постійне місце проживання у м. Запоріжжя. В подальшому він проживав у містах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом із сестрою. У зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України та загрозою його життю, він був вимушений евакуюватись до м. Запоріжжя, а звідти до м. Львова. Разом з тим заявник встановав, що втратив паспорт громадянина колишньої СРСР. Звернувшись до Головного управління ДМС у Львівській області для отримання паспорта громадянина України у формі ID-картки, він отримав відповідь про необхідність встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Встановлення даного юридичного факту є необхідним заявнику для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. 1,2 ч.1 ст. 3 ЗУ "Про громадянство України". Оскільки, чинним законодавством не передбачено іншої можливості, а ніж у судовому порядку встановити вищевказаний факт, він змушений звернутись з вказаною заявою до суду.

Заявник у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити за його відсутності, заяву задоволити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними звукозаписувальними засобами не здійснювалося.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Згідно з положеннями ч. 1ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності дост. 315 ЦПК України, в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, - в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України»,яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (надалі - Порядок).

За нормою ст. 9 Закону України «Про правонаступництво України» всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України.

Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», - громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від27березня 2001р.№ 215/2001 (далі Порядок), - встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та проте, що за станом на 24серпня 1991року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Крім цього, статтею 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України ( п.3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України»).

Визначення термінів, що вживаються у Законі України «Про громадянство України» дається у статті 1 цього Закону, відповідно до якої:

- проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні;

- безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ровеньки Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , актовий запис №772.

Згідно свідоцтва про народження заявника, його батьком є ОСОБА_4 , який за національністю - українець.

Згідно виписки з будинкової книги щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований за даною адресою з 21.08.1986 року та знятий з реєстрації 12.03.2004 року, на підставі рішення суду від 05.02.2004 року.

Окрім того, судом встановлено, що заявнику 19.06.1987 року видано посвідчення одержувача щомісячної допомоги, яка призначена йому, у зв`язку з інвалідністю другої групи з дитинства, 05.06.1987 року.

Як вбачається із листа ГУ ДМС України у Львівській області, ОСОБА_1 16.05.2022 року звертався до ГУ ДМС України у Львівській області із заявою про видачу йому паспорта громадянина України, однак через втрату паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, йому роз`яснено необхідність встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Згідно довідки №407 від 17.06.2022 року, виданої Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 17.04.2022 року тимчасово зареєстрований, як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі вищенаведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до переконання, що наявні в матеріалах справи докази, досліджені в судовому засіданні, у своїй сукупності є достатніми для встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки в майбутньому від даного факту залежить виникнення, зміна або припинення його особистих немайнових та майнових прав.

Керуючись ст. ст.242, 259, 264-265, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління ДМС у Львівській області про встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991 року - задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.12.2022 року.

Суддя В. М. Сивак