Справа № 466/5037/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Бакаїм М. В.

з участю секретаря Підгорняка В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту № 2674049 від 04.09.2019 року у розмірі 86818,61 грн. та судовий збір у розмірі 2 481, 00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 04.09.2019 року між ТОВ "Алекскредит" та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 2674049, за умовами якого позивач надав останньому кредит шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника кредитні кошти (кредит) у розмірі 12000 грн., а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 04.10.2019 року. Відповідно до договору про надання кредиту, процентна ставка в базовий період становить 1.70 відсотків за один день користування кредитом, в спеціальний період (становить 3 відсотки за один день користування кредитом.

В подальшому сторони основного договору пролонгували його дію згідно до додаткових угод від 04.10.2019, 03.11.2019, 23.11.2019, 03.12.2019 та дійшли узгодження по інших істотних умовах. У порушення умов Договору та Додаткових угод відповідач не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим починаю чи з 14.12.2019 у відповідача виник борг. Станом на 20.05.2021 заборгованість відповідача становить 86818,61 грн., яка складається: 12 000 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 66840,00 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1214,40 грн. - інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку ст.625 ЦК України; 6764,21 грн. - інфляційні втрати за процентами за користування кредитом, нараховані у порядку ст.625 ЦК України. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, відповідач, у свою чергу, порушив зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, , яка підлягає стягненню з відповідача.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 13.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу слухати у спрощеному порядку з повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представником позивача до суду надіслано заяву, в якій просить проводити розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

З огляду на зазначені обставини, суд проводить заочний розгляд даної цивільної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що згідно до договору від 02.07.2019 відповідач ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Алекскредит» грошові кошти в сумі 12 000,00 грн., з щоденним базовим розміром процентів в сумі 1,7%, з акційною процентною ставкою 1,2%, спеціальною процентною ставкою за один день користування після узгодженого строку повернення кредиту - 3,00 %, на строк до 04.10.2019 р.

Видача кредиту та його отримання підтверджується відомостями з банку.

В подальшому сторони основного договору пролонгували його дію згідно до додаткових угод від 04.10.2019, 03.11.2019,23.11.2019,03.12.2019 р.р. та дійшли узгодження по інших істотних умовах.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://alexcredit.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.

Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит".

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач взяті на себе зобов`язання порушував, графік погашення заборгованості не дотримувався, внески вчасно не сплачував та внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк.

Позивачем станом на 20.05.2021 проведено розрахунок заборгованості за договором №2674049 , відповідно до якого нараховано 86818.61 грн. . з якої 12 000 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 66840,00 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1214,40 грн.- інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку ст.625 ЦК України; 6764,21 грн. по процентам за користування кредитом нараховані у порядку ст.625 ЦК України).

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем суду не представлено.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) міститься висновок про те, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із невиконанням грошового зобов`язання.

Так, у ч.5 ст.11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний на підставі ст.625 ЦК України сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на обставини справи, оцінивши наявні докази, керуючись вказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України та стягнення з відповідача заявлених позивачем інфляційних втрат.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги підлягають до повного задоволення, то з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Керуючись статтями 526, 530, 533, 549, 625, 629, 759, 1046-1051 ЦК України, статтями 5,8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" заборгованість за Договором про надання кредиту №2674049 від 04.09.2019 станом на 20.05.2021 року в сумі 86818 (вісімдесят шість тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 61 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит", м. Дніпро, вул. Якова Самарського,12а, .

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: с. Солова, Золочівський район Львівської області) .

Повний текст рішення складено 24.11.2022р.

Суддя М. В. Бакаїм