ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 грудня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 731/558/21

Головуючий у першій інстанції - Савенко А. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/879/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова"

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області у складі судді Савенка А.І. від 24 червня 2022 року, місце ухвалення рішення смт.Варва, дата складення повного тексту рішення - 01 липня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ''Дружба-Нова" про стягнення заборгованості по індексованій орендній платі за землю, стягнення пені, розірвання договору оренди землі та додаткової угоди до договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ''Дружба-Нова" про стягнення заборгованості по індексованій орендній платі за землю, стягнення пені, розірвання договору оренди землі та додаткової угоди до договору оренди землі, в якому, із врахуванням поданої 09.12.2021 року (а.с.44-47) заяви про зміну предмета позову, остаточно просив: стягнути з відповідача на його користь заборгованість по виплаті індексованої орендної плати за землю в розмірі 6 500,81 грн. та пеню за невчасну виплату індексованої орендної плати за землю в розмірі 1 037,31 грн., що загалом становить 7 538,12 грн.; розірвати договір оренди землі №б/н від 20.04.2016 року, зареєстрований 17.05.2016 року за №14581000, а також додаткову угоду від 21.03.2018 року до договору оренди землі №б/н від 20.04.2016 року, зареєстрованого 17.05.2016 року за №14581000, між СТОВ "Дружба-Нова" та ОСОБА_1 . В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що 21.03.2018 року між ним та СТОВ "Дружба-Нова" була укладена додаткова угода до договору оренди землі №б/н від 20.04.2016 року. Згідно абзацу 2 пункту 4.1. вказаної додаткової угоди, обчислення розміру орендної плати за кожен наступний рік оренди здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталася раніше). Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором. Проте, як зазначав позивач, Товариство виплачує йому орендну плату без урахування її індексації, і вказаний факт порушує умови угоди та чинне законодавство. Позивач вказував, що практика Верховного Суду, зокрема, постанова від 16.03.2020 року у справі №922/1658/19, орієнтує суди на те, що розмір орендної плати за умовами договору має обраховуватись з урахуванням індексу інфляції. Позивач зазначав, що переговори із відповідачем з приводу спірних питань відповідних результатів не дали. Оскільки СТОВ "Дружба-Нова" систематично не виплачувало позивачу орендну плату у повному обсязі, тобто, виплачувало її без урахування індексації, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 6 500,81 грн. заборгованості по індексованій орендній платі, 1 037,31 грн. пені за невчасну виплату індексованої орендної плати, а також розірвати договір оренди землі від 20.04.2016 року, зареєстрований 17.05.2016 року за №14581000, та додаткову угоду від 21.03.2018 року до договору оренди, укладену між СТОВ "Дружба-Нова" та ОСОБА_1 , поклавши на відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 24.06.2022 року позов ОСОБА_1 до Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" про стягнення заборгованості по індексованій орендній платі за землю, стягнення пені, розірвання договору оренди землі та додаткової угоди до договору оренди землі - задоволено частково. Судом розірвано договір оренди землі №б/н від 20.04.2016 року, зареєстрований 17.05.2016 року за №14581000, та додаткову угоду від 21.03.2018 року до договору оренди землі №б/н від 20.04.2016 року, зареєстрованого 17.05.2016 року за №14581000, предметом якої є земельна ділянка, кадастровий номер: :04:000:0075, розташована на території Кухарської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, укладену між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" та ОСОБА_1 . Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" на користь ОСОБА_1 заборгованість по індексованій орендній платі за додатковою угодою від 21.03.2018 року до договору оренди землі, кадастровий номер: :04:000:0075, в сумі 6 500,78 грн.; пеню за несвоєчасну виплату індексованої орендної плати за додатковою угодою від 21.03.2018 року в сумі 803,29 коп.; сплачений судовий збір у сумі 1 787,85 грн., а всього: 9 091,92 грн. В іншій частині позовних вимог судом відмовлено.

В апеляційній скарзі Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 24.06.2022 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 24.06.2022 року є необґрунтованим та безпідставним, ухваленим без з`ясування всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, і тому підлягає скасуванню. Доводи апеляційної скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" зазначають, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення про розірвання договору оренди землі №б/н від 20.04.2016 року, зареєстрованого 17.05.2016 року за №14581000, взагалі не було досліджено даний договір та факт його державної реєстрації, так само не було досліджено і факт реєстрації речового права за додатковою угодою від 21.03.2018 року. Доводи апеляційної скарги вказують, що враховуючи той факт, що індекс інфляції можна розрахувати лише за минулі періоди, а станом на перше січня поточного року можна розрахувати лише коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки (НГО), можна зробити висновок, що в пункті 4.1. Додаткової угоди мається на увазі саме індексація НГО, оскільки неможливо застосувати індекси інфляції, не знаючи їх. Таким чином, при виплаті орендної плати достатньо здійснювати індексацію нормативно грошової оцінки земельної ділянки, а отже, орендар належним чином виконує свої зобов`язання стосовно виплати орендної плати і підстави для розірвання договору відсутні. Доводи апеляційної скарги стверджують, що аналіз умов спірної додаткової угоди до договору оренди свідчить, що сторони не передбачали в договорі оренди правил обчислення орендної плати з індексом інфляції, оскільки сторони не передбачили в договорі оренди, що при обчисленні розміру орендної плати враховується сукупний індекс інфляції з 2018 року (дати укладення угоди), то із врахуванням принципів цивільного права, коефіцієнт інфляції має обчислюватись для орендної плати за рік, як добуток індексів інфляції з січня по грудень відповідного року. Апелянт вказує, що судом першої інстанції невірно розраховано розмір заборгованості, а надані відповідачем відповідні розрахунки не були прийняті судом до уваги.

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача СТОВ "Дружба-Нова", належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.181), не з`явився, направивши на адресу апеляційного суду заяву про розгляд справи у відсутності представника СТОВ "Дружба-Нова" (а.с.182).

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 24.06.2022 року.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 16.08.2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності позивача ОСОБА_1 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із кадастровим номером :04:000:0075, площею 6,5953 га, що підтверджується відповідним Витягом (а.с.13). Підставою виникнення права власності зазначено договір міни №918 від 16.08.2017 року.

21.03.2018 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та СТОВ ''Дружба-Нова" (орендар) було укладено додаткову угоду до договору оренди землі №б/н від 20.04.2016 року, зареєстрованого 17.05.2016 року за №14581000 (а.с.5-12). Факт укладання договору оренди землі №б/н від 20.04.2016 року, зареєстрованого 17.05.2016 року за №14581000, сторонами по справі в суді першої інстанції не заперечувався. Крім того, стороною відповідача в суді першої інстанції визнано факт належної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0075, що виникло у СТОВ "Дружба-Нова" на підставі додаткової угоди від 21.03.2018 року, укладеної між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем СТОВ "Дружба-Нова".

Пунктом 1 вказаної додаткової угоди передбачено, що з метою приведення тексту договору оренди землі до вимог нормативних актів, якими врегульовані відносини, пов`язані з орендою земельних ділянок (Цивільний кодекс України, Земельний кодекс України, Закон України "Про оренду землі", інші нормативно-правові акти), з урахуванням змін, що були внесені до тексту останніх та набули чинності на день укладання (підписання) додаткової угоди, сторони дійшли згоди внести зміни в договорі оренди землі, виклавши його в цілому в новій редакції.

Відповідно до п.п. 1.1., 2.1., 2.2., 2.4., 3.1 додаткової угоди, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Кухарської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, загальною площею 6,6000 га (рілля), кадастровий номер: :04:000:0075, нормативна грошова оцінка - 203 377,43 грн. в цінах на 01 лютого 2016 року (п.2.4.), строк оренди - до 31.12.2031 року.

Згідно з п.4.1. додаткової угоди, орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 18 303,97 грн. за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п.2.4. даного договору. Обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталася раніше). При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталася раніше). В разі виплати орендної плати авансом за наступні роки, розмір фактично виплаченої орендної плати за такі роки в майбутньому не індексується.

Пунктом 4.3. додаткової угоди передбачено, що орендна плата виплачується орендарем у встановленому п.4.1. цього договору розмірі за вирахуванням суми податків з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених (нарахованих та утриманих), згідно з вимогами чинного податкового законодавства.

Орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на користь орендодавця щорічно, в строк до 30 грудня поточного року користування (п. 4.4. додаткової угоди).

Відповідно до п.9.4. додаткової угоди, орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату.

Судом встановлено, що у порушення умов укладеної між сторонами додаткової угоди, орендарем здійснювалась виплата орендної плати без урахування індексів інфляції.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.06.2022 року, частково задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 , позову, суд першої інстанції визнав доведеним той факт, що у порушення умов укладеної між сторонами додаткової угоди, орендарем здійснювалася виплата орендної плати позивачу без урахування індексів інфляції. При цьому, суд першої інстанції погодився із розрахунком розміру індексованої орендної плати, проведеним позивачем. Частково задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову щодо стягнення пені, суд першої інстанції, із врахуванням заяви представника відповідача про застосування річного строку позовної давності в частині даних позовних вимог, стягнув заборгованість по пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в межах річного строку позовної давності, що складає суму 803 грн.29 коп. Щодо позовних вимог в частині розірвання договору оренди землі від 20.04.2016 року, зареєстрованого 17.05.2016 року за №14581000, та додаткової угоди від 21.03.2018 року до договору оренди, укладеної між СТОВ "Дружба-Нова" та ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у вказаній частині, оскільки у порушення умов укладеної між сторонами додаткової угоди, орендарем здійснювалася виплата орендної плати позивачу без урахування індексів інфляції, які є складовою орендної плати, що свідчить про систематичну несплату у цій частині орендної плати, визначеної договором, а систематична несплата орендної плати або її частини є підставою для розірвання договору оренди землі.

Доводи апеляційної скарги СТОВ "Дружба-Нова" відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.06.2022 року про часткове задоволення вимог заявленого позову не узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.06.2022 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" зазначають, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення про розірвання договору оренди землі №б/н від 20.04.2016 року, зареєстрованого 17.05.2016 року за №14581000, взагалі не було досліджено даний договір та факт його державної реєстрації, так само не було досліджено і факт реєстрації речового права за додатковою угодою від 21.03.2018 року.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.06.2022 року, оскільки факт укладання договору оренди землі №б/н від 20.04.2016 року, зареєстрованого 17.05.2016 року за №14581000, сторонами по справі в ході судового розгляду даної справи, не заперечувався. Крім того, стороною відповідача в суді першої інстанції не заперечувався факт належної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0075, що виникло у СТОВ "Дружба-Нова" на підставі додаткової угоди від 21.03.2018 року, укладеної між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем СТОВ "Дружба-Нова".

Доводи апеляційної скарги вказують, що враховуючи той факт, що індекс інфляції можна розрахувати лише за минулі періоди, а станом на перше січня поточного року можна розрахувати лише коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки (НГО), можна зробити висновок, що в пункті 4.1. Додаткової угоди мається на увазі саме індексація НГО, оскільки неможливо застосувати індекси інфляції, не знаючи їх. Таким чином, при виплаті орендної плати достатньо здійснювати індексацію нормативно грошової оцінки земельної ділянки, а отже, орендар належним чином виконує свої зобов`язання стосовно виплати орендної плати і підстави для розірвання договору відсутні. Доводи апеляційної скарги стверджують, що аналіз умов спірної додаткової угоди до договору оренди свідчить, що сторони не передбачали в договорі оренди правил обчислення орендної плати з індексом інфляції, оскільки сторони не передбачили в договорі оренди, що при обчисленні розміру орендної плати враховується сукупний індекс інфляції з 2018 року (дати укладення угоди), то із врахуванням принципів цивільного права, коефіцієнт інфляції має обчислюватись для орендної плати за рік, як добуток індексів інфляції з січня по грудень відповідного року. Апелянт вказує, що судом першої інстанції невірно розраховано розмір заборгованості, а надані відповідачем відповідні розрахунки не були прийняті судом до уваги.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.06.2022 року, виходячи із наступного.

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового Кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч.3 статті 21 Закону України "Про оренду землі").

Як вбачається з матеріалів справи, додатковою угодою від 21.03.2018 року (а.с.5-12) не передбачено умови про те, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з врахуванням індексації, що проводиться з іншого, ніж індекс інфляції показника (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки), а тому для сторін даної угоди діє норма, закріплена у ч.3 статті 21 Закону України "Про оренду землі", про обчислення розміру орендної плати саме з урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у пунктах 55,66 постанови Верховного Суду від 16.03.2020 року у справі №922/1658/19, за загальним правилом індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки. Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до наведеної норми Закону (індексується лише орендна плата). Нормами статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначено, що розмір орендної плати визначається у договорі, а її обчислення (для сплати) здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором. Законодавчо не передбачено автоматичної зміни розміру орендної плати за договором оренди землі з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки. Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, однак індексація нормативної грошової оцінки не є тотожною індексації орендної плати. Водночас, з урахуванням положень статті 21 Закону України "Про оренду землі" та принципу свободи договору, сторони договору оренди землі можуть передбачити саме автоматичну щорічну індексацію нормативної грошової оцінки для визначення розміру орендної плати за договором оренди землі. Проте, у такому разі, зважаючи на природу індексації, одночасна подвійна індексація орендної плати та індексація нормативної грошової оцінки не повинна застосовуватися.

Разом з тим, відповідно до п.9 підрозділу 6 розділу ХХ "Прикінцеві та перехідні положення" Податкового кодексу України, індекс споживчих цін за 2017-2023 роки, що використовується для визначення коефіцієнта нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, застосовується із значенням 100%, тобто, дорівнює 1, що само по собі виключає подвійну індексацію орендної плати та індексацію нормативної грошової оцінки у правовідносинах, що виникли між сторонами справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що відповідачем по справі не доведено, що додаткова угода від 21.03.2018 року передбачає саме індексацію нормативної грошової оцінки, а не індексацію орендної плати.

Формула та порядок обчислення розміру орендної плати, з урахуванням індексації за договорами оренди землі законодавством не передбачені, а тому слід керуватися нормами права, які регулюють подібні відносини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786 затверджено Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу.

Пунктом 13 вказаної Методики передбачено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Зазначена Методика є нормою права, яка регулює подібні відносини, а формула розрахунку відповідає правовій природі інфляційних нарахувань, яка полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Крім того, порядок нарахування інфляції, визначений в даній Методиці, співпадає із загальним поняттям інфляції, визначеним Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 26.06.2020 року у справі №905/21/19, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року.

Згідно абзацу 2 статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ від 03.07.1991 року, обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком.

Порядок індексації грошових коштів визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року).

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 року у справі №915/2095/19, встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається "послідовність, утворена за певною закономірністю". Розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній період у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний період та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому періоді).

Отже, при обчисленні інфляційних збитків за наступний період, до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період.

Разом з тим, сторони додаткової угоди від 21.03.2018 року погодили, що обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталася раніше). При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталася раніше) (п.4.1. додаткової угоди).

За даних обставин, суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті погодився із проведеним позивачем розрахунком розміру індексованої орендної плати, навівши при цьому у рішенні від 24.06.2022 року відповідні розрахунки, і визначивши таким чином, що загальна заборгованість по індексованій орендній платі, після відрахування податків і зборів, яка підлягає виплаті позивачу, за період 2019-2021 років, становить 6 500 грн. 78 коп.

Апелянтом не надано належних та достатніх доказів, у розумінні статей: 77,80 ЦПК України, на спростування вищезазначеного розрахунку розміру індексованої орендної плати за відповідний хронологічний період, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Частково задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову щодо стягнення пені, суд першої інстанції, із врахуванням заяви представника відповідача про застосування річного строку позовної давності в частині даних позовних вимог, стягнув заборгованість по пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в межах річного строку позовної давності, а саме, за хронологічний період з 26.11.2020 року по 24.11.2021 року (в межах позовних вимог), що становить суму 803 грн.29 коп., навівши при цьому у рішенні від 24.06.2022 року відповідні розрахунки.

Апелянтом не надано належних та достатніх доказів, у розумінні статей: 77,80 ЦПК України, на спростування вищезазначеного розрахунку розміру пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, за відповідний хронологічний період, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Щодо позовних вимог в частині розірвання договору оренди землі від 20.04.2016 року, зареєстрованого 17.05.2016 року за №14581000, та додаткової угоди від 21.03.2018 року до договору оренди, укладеної між СТОВ "Дружба-Нова" та ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у вказаній частині, оскільки у порушення умов укладеної між сторонами додаткової угоди, орендарем здійснювалася виплата орендної плати позивачу без урахування індексів інфляції, які є складовою орендної плати, що свідчить про систематичну несплату у цій частині орендної плати, визначеної договором, а систематична несплата орендної плати або її частини є підставою для розірвання договору оренди землі.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано було прийнято до уваги приписи статей: 21, 24, 25, 32 Закону України ''Про оренду землі'', п.''д'' ч.1 статті 141 Земельного кодексу України, статті 526; ч.2 статті 651 ЦК України.

Відповідно до положень ч.4 статті 263 ЦПК України, судом першої інстанції при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин було враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі №587/173/15-ц, від 11.07.2018 року у справі №484/3687/16-ц, від 06.03.2019 року у справі №183/262/17, від 10.04.2019 року у справі №732/1799/17, від 10.10.2019 року у справі №293/1011/16-ц.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.06.2022 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини, та на основі з`ясованих обставин, на які сторони даного спору посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду даної справи.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" підлягає залишенню без задоволення, а рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 24.06.2022 року - підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" - залишити без задоволення.

Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2022 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: