Справа № 146/1073/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2022 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Райковської О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про скасування рішення селищної ради,

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2021 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 , Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про скасування рішення селищної ради.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником частини житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

30 червня 2021 року вона звернулась до Вапнярської селищної ради з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку. Під час виготовлення технічної документації ТОВ «Символ» було встановлено, що на земельну ділянку на якій розташований її житловий будинок неможливо виготовити технічну документацію, так як частина даної земельної ділянки включена в сусідню земельну ділянку, належну ОСОБА_6 , відповідно до технічної документації, виготовленої на підставі рішення № 951 від 24 січня 2020 року Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області «Про надання дозволу ОСОБА_6 на виготовлення проекту землеустрою щодо ввідведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства». Вважає рішення Вапнярської селищної ради про передачу земельної ділянки у приватну власність відповідача повинне бути визнане недійсним, оскільки прийняте поза межами повноважень селищної ради та є таким, що порушує її право власності на земельну ділянку. При ознайомлені з публічною кадастровою карткою було встановлено суміщення земельних ділянок.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

29 жовтня 2021 року від Вапнярської селищної ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог просять відмовити в повному обсязі. Вказують, що після смерті ОСОБА_7 спадкоємцем на ј частину житлового будинку залишилась донька ОСОБА_5 . Земельна ділянка не спадкувалась, у зв`язку із тим, що право власності на земельну ділянку відсутнє. Дана земельна ділянка про яку описує у своєму зверненні ОСОБА_5 знаходилась у комунальній власності Вапнярської селищної ради та знаходиться навпроти спадкового будинку заявниці, але не межує з вказаним будинком.

04 жовтня 2022 року закрито підготовче судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Семко В.М. позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Пояснює, що ОСОБА_5 є власником будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач звернулась до Вапнярської селищної ради з заявою про надання дозволу виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку. Однак, на її земельну ділянку виготовити документацію не можливо, оскільки частина земельної ділянки включена в сусідню земельну ділянку, яка належить ОСОБА_6 , відповідно до технічної документації, виготовленої на підставі рішення Вапнярської селимщної ради від 24 січня 2020 року та затвердженої рішення Вапнярської селищної ради від 13 липня 2020 року. Просить визнати недійсним та скасувати рішення від 13 липня 2020 року Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства.

Представник відповідача ОСОБА_6 - адвокат Барвінський О.П. позов не визнав, вважає позовну заяву безпідставною та не доведеною, а в судовому засіданні не надано позивачем належних та допустимих доказів в підтвердження позовних вимог, яка не підлягає задоволенню. Позивач не довів, що порушено його права, оскільки відповідачу була надана земельна ділянка Вапнярською селищною радою, на яку позивач не претендувала. Також вказав, що не відповідає дійсності, що земельні ділянки є суміжними. Зокрема, посилання у позові про наявність документів, а зокрема відповіді ТОВ «Символ» про суміщення вищезаначених земельних ділянок жодними доказами наданими позивачем та дослідженими в судовому засіданні не доведено. Будь-які відповіді та документи адресовані позивачу ТОВ «Символ» суду не надано. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.04.2021 року виданого державним нотаріусом Берегівської нотаріальної державної контори Івасишина Т.М. успадкувала ј частину житлового будинку зі спорудами розміщеного за адресою в АДРЕСА_1 . Однак у даному свідоцтві відсутні відомості про спадкування земельної ділянки на якій розміщений житловий будинок у відповідних розмірах. Це свідчить, що до ОСОБА_5 , як власника ј частини житлового будинку не перейшло право власності на земельну ділянку на якій він розміщений без зміни її цільового призначення у розмірах встановленого договором, як зазначено у ст. 377 ЦК України. Оскільки у свідоцтві про право на спадщину відсутні відомості щодо розміру земельної ділянки на якій розміщений житловий будинок, то до набувача перейшло право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування, але при цьому позивачем не надано доказів до суду про розмір такої земельної ділянки та можливого суміщення з земельною ділянкою, що надано у власність ОСОБА_6 . Просив в позові відмовити.

Представник Вапнярської селищної ради Дуднік В.С. позов не визнала, просить в позові відмовити. Вказала, що спірна земельна ділянка про яку вказує ОСОБА_5 до передачі її у власність ОСОБА_6 знаходилась у комунальній власності Вапнярської селищної ради і знаходиться вона навпроти будинку, який успадкувала ОСОБА_5 , але не межує з земельною ділянкою на якій знаходиться успадкований позивачкою житловий будинок. Тому вважає, що рішення Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведеня земельної ділянки у власність ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства» від 13 липня 2020 року жодним чином не порушує права позивачки. ОСОБА_6 надана земельна ділянка на законних підставах.

Представник Вапнярської селищної ради Сідлецький С.Б. позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Вказав, що права ОСОБА_5 не порушені, земельна ділянка не межує з земельною ділянкою на якій знаходиться успадкований позивачкою житловий будинок.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку з таких підстав.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 червня 2021 року позивач ОСОБА_5 прийняла спадщину на ј частину житлового будинку зі спорудами АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 (а.с.7).

Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на реєстрацію права власності, власником ј частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 (а.с.8).

Як вбачається з виписки з погосподарської книги № 1 Колоденської сільської ради станом на 2016-2020 роки (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) земельна ділянка яка знаходилась у користуванні ОСОБА_8 всього 0,20 га у тому числі для обслуговування житлового будинку 0,20 га ( а.с.28).

Відповідно до відповіді наданій ОСОБА_5 Вапнярською селищною радою за № 1 /196 від 26.07.2021 року ОСОБА_5 отримала у спадщину земельну ділянку розміром 0,05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.31-32).

З копії рішення Вапнярської селищної ради № 951 від 24 січня 2020 року про надання дозволу ОСОБА_6 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, видно, що надано дозвіл ОСОБА_6 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (код цільового призначення 01.03) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власнсоті, орієнтованою площею 0,24 га на території Вапнярської селищної ради в межах с. Колоденка Томашпільського району Вінницької області (а.с.33).

Рішенням № 1168 Вапнярської селищної ради від 13 липня 2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Вапнярської селищної ради с. Колоденка Томашпільського району Вінницької області та надано у власність земельну ділянку гр. ОСОБА_6 відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку загальною площею 0,2400 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.34).

Отже, до ОСОБА_5 , як власника ј частини житлового будинку могло перейти право на земельну ділянку у розмірах пропорційним її частці в спадковому майні, а саме 0,05 га. Інша частина земельної ділянки 0,15 га належать іншим спадкоємцям після смерті ОСОБА_7 і розподіл даних земельних ділянок не відбувся і не встановлено їхні межі, а тому стверджувати, що є суміщення земельних ділянок, які знаходяться у власності ОСОБА_6 та на яку претендує ОСОБА_5 неможливо.

П.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», передбачено, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зміст ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи.

Однак, позивачем не надано суду беззаперечних і достатніх доказів, які б доводили обґрунтування її позовних вимог до відповідача, тому з урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.316, 321, 328, 377 ЦК України, ст.ст. 2, 4,12, 13, 76-81, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про скасування рішення селищної ради відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя: І. В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 22 грудня 2022 року.