Справа № 464/1501/22 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/811/2184/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Волос Сергія Ігоровича на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року в складі судді Горбань О.Ю. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

встановив:

У квітні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Вимоги мотивував тим, що з 27.07.2007 по 10.07.2012 позивач перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. В даному шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13.07.2012 присуджено стягувати з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частин з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

На даний час обставини змінились, позивач не в змозі сплачувати аліменти у вказаному розмірі. На його утриманні перебувають ще двоє дітей від іншого шлюбу. Просить врахувати, що він на даний час не працює, не перебуває на обліку в Управлінні з питань надання державних соціальних допомог і компенсацій департаменту соціальної політики як отримувач державної соціальної допомоги.

На даний час утворилась велика сума заборгованості по аліментах. Просить зменшити розмір аліментів, який стягується з нього з 1/4 частки зі всіх видів доходів до 1/6 частини заробітку.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням, таке в апеляційному порядку оскаржив позивач, в інтересах якого діє адвокат Волос С.І.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, судом не встановлено належним чином усіх обставин по справі, не надано оцінки доказам, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

В обґрунтування вимог покликається на те, що створення нової сім`ї та народження двох дітей у новому шлюбі безумовно вплинуло на фінансові можливості позивача по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 .

Зазначає, що не перебуває на обліку як одержувач соціальної допомоги та не перебуває в статусі безробітного. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 11.02.2022, встановлено про зменшення рівня доходів ОСОБА_1 у 2022 році у порівняні з моментом на час винесення судом рішення у 2012 році.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану, що могло б слугувати правовою підставою для зменшення раніше визначеного судовим рішенням розміру аліментів, який відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення прав неповнолітньої дитини і суперечитиме її інтересам

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст.ст. 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України).

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6) СК України.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач та відповідачка є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 10 липня 2012 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , зареєстрований 27.07.2007.

Визначено місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_5 . Рішення набрало законної сили 11.08.2012.

Крім цього, заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13 липня 2012 вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів) щомісячно і до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 21.05.2012.

Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно із ч. 3 ст. 181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вказаної норми аліменти на утримання дитини можуть бути стягнуті на користь того з батьків, з ким вона проживає та на чиєму утриманні вона перебуває.

Таким чином, положеннями СК України спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу відповідача чи у твердій грошовій сумі) поставлений в залежність від вимоги того, хто має на них право та одночасно встановлено, що розмір аліментів, призначений за будь-яким із зазначених способів стягнення аліментів, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

В свою чергу, частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того, пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.ст. 13, 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Апелянт зазначає, що після ухвалення рішення судом першої інстанції у нього змінився матеріальний стан, оскільки його доходи у 2022 році, в порівняні з 2012 роком, зменшились.

Колегія суддів погоджується із твердженням апелянта, що його матеріальний та сімейний стан змінився, проте, оскільки рішенням суду присуджено стягувати з нього аліменти в частці від заробітку, то, відповідно, зважаючи на те, що його доходи зменшились, 1/4 частина доходу, з якого вираховується розмір аліментів, що підлягають сплаті на утримання сина, також зменшиться. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Крім цього, зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього інших дітей, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні стороною відповідача спірних правовідносин та положень ЦПК України, вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що районним судом порушено норми процесуального права або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України як підстави для скасування рішення суду.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, викладених у скарзі, апеляційний суд не знаходить.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Волос Сергія Ігоровича залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2022 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк