Категорія: 56 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

08 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Здрилюк О. І., вивчивши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2022 року визнано неподаною та повернуто ОСОБА_1 його позовну заяву у цій справі.

Позивач ОСОБА_1 подав 05 грудня 2022 року апеляційну скаргу на цю ухвалу суду.

Згідно з частинами першою, другою статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подана з пропуском встановленого строку на апеляційне оскарження і особа, яка її подала не порушує питання про його поновлення.

Оскаржувану ухвалу суду складено 08 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу подано 05 грудня 2022 року, тобто з пропуском передбаченого частиною першою статті 354 ЦПК України строку на апеляційне оскарження, оскільки останнім днем строку на апеляційне оскарження було 23 листопада 2022 року.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції (за наявності).

Посилаючись в апеляційній скарзі на наявність доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваної ухвали суду, апелянт вимог процесуального законодавства щодо приєднання цих доказів до апеляційної скарги не виконав.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Приєднання доказів чи вказівка про дату отримання копії судового рішення не змінює строк на апеляційне оскарження, визначений частиною першою статті 354 ЦПК України, а відповідно до частини другої цієї статті може бути підставою для його поновлення у разі подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня його складення чи отримання та заявлення відповідного клопотання.

Ураховуючи наведене, згідно з частиною третьою статті 357 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа, яка її подала має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку.

Разом із тим, апеляційна скарга не оплачена судовим збором із помилковим покликанням на звільнення від такої сплати на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Також позивачем подано додатково клопотання про прийняття його апеляційної скарги без сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5, п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

У задоволенні клопотання необхідно відмовити з таких підстав.

До апеляційної скарги приєднано копію посвідчення про те, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Такий правовий висновок щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та від 12 лютого 2020 року у справі № 545/11149/17.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У цій справі ОСОБА_1 звернувся до суду не з метою захисту будь-якого свого права, як учасника бойових дій з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у зв`язку із чим не відноситься до категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору за подання цієї апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено порядок відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру та звільнення від його сплати, а саме підставами для таких дій є такі умови:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Зі змісту даних статей ЦПК України та Закону слідує, що підставою для звільнення від сплати судового збору може бути лише майновий стан сторони при наявності умов, передбачених Законом «Про судовий збір».

Таким чином, дана дія є правом суду і застосовується у виключних випадках за наявності лише передбачених законом підстав.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує, що оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «JedamskiandJedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Підставою для звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 зазначає те, що він являється безробітним, але допомога йому не виплачується, він не працевлаштований. Крім того, вважає, що предметом спору є порушення його житлового права.

При цьому, позивач приєднав лише довідки про доходи з Луцького центру зайнятості, з Пенсійного фонду та Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків і взагалі не приєднав доказів про наявність або відсутність рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, депозитних вкладів, тощо.

Таким чином, позивач не приєднав усіх належних, достовірних та допустимих доказів щодо свого майнового стану, які і можуть бути вирішальними при розгляді клопотання відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, яка визначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, чим не підтвердив покликань на неможливість оплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у визначеному законом розмірі у даному випадку 496,20 грн.

Із приєднаних позивачем до клопотання Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків вбачається що за 2021 рік, тобто за попередній календарний рік річний дохід позивача становить 11255,22 грн, тобто розмір необхідного для сплати судового збору не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу.

Крім того, предметом заявленого ОСОБА_1 позову не є захист житлових прав, а є вимоги про стягнення безпідставно сплачених коштів.

За таких обставин, ураховуючи відсутність встановлених законом підстав для звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, у задоволенні клопотання необхідно відмовити, що відповідає ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для усіх учасників процесу.

Судовий збір сплачується за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір» на день його сплати.

Підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставку судового збору за подання апеляційної і касаційної скарг фізичною особою на ухвалу суду у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2481 грн..

Ураховуючи наведене, відповідно до п.п. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2022) за такими реквізитами:

отримувач коштів ГУК у Волин.обл/м.Луцьк /22030101;

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38009371;

банк отримувача : Казначейство України (ел.адм. подат.);

рахунок отримувача :UA0003550;

призначення платежу: 101; _____/;реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний податковий орган і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір; за позовом ОСОБА_1 ; на ухвалу суду від 08.11.2022; справа №161/14865/22; Волинський апеляційний суд.

Відповідна квитанція (оригінал) має бути приєднана до апеляційної скарги.

Крім того, апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Позивач зазначеної вимоги процесуального законодавства не виконав і до апеляційної скарги не приєднав її копії із відповідними додатками.

Ураховуючи зазначені обставини, до апеляційної скарги необхідно застосувати вимоги ст. 357 ЦПК України і залишити її без руху та надати строк для усунення відмічених недоліків.

Керуючись ст.ст. 136, 185 ч. ч. 1, 2, 354, 357 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про стягнення коштів залишити без руху, надавши позивачу строк 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

У випадку невиконання вказаної ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення строку або у випадку визнання зазначених причин неповажними у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

У випадку подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав, які будуть визнані поважними, але невиконання вказаної ухвали в частині вимог щодо відповідності апеляційної скарги вимогам ст. 356 ЦПК України та/або сплати судового збору і приєднання оригіналу відповідної квитанції апеляційна скарга буде вважатися неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду О. І. Здрилюк