Справа № 536/171/22
Провадження № 2/536/346/22
24 травня 2022 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
Головуючого судді - Колотієвського О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Пасєчнікової В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора про звільнення майна з-під арешту, -
Позов обґрунтований зокрема тим, що відповідно договору дарування, посвідченого 14.06.2002 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Волошиною Н.А., за реєстровим номером 3241, їй належав житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 . Право власності за нею зареєстровано в КП МБТІ 13.08.2002 року, реєстровий номер № 94.
Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 16 серпня 2005 року ( справа 22а-1621/2005 року) визнано за ОСОБА_2 право власності за законом в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями ( сарай, льох літ Б, бл, гараж літ В, вбиральня літ Г, огорожа № 1, 2 , колодязь літ К, бруківка 1) буд. АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір дарування 1/4 частини будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 14 червня 2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Волощиною Н.А. В решті позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відмовлено. В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договорів дарування договором міни відмовлено.

Право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями, за вищевказаною адресою було зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.10.2005 р за № 8712435.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20.11.2009 року ( справа № 2-761/09) задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , та поділено земельну ділянку та будинок АДРЕСА_1 шляхом виділення часток з будинку і земельної ділянки відповідно до третього варіанту поділу висновку судової будівельної експертизи № 255-09 від 11.09.2009 року.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.12.2021 року за № 291674935 вбачається, що є арешт нерухомого майна (1/3 частини ) будинку АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер обтяження : 45349. Реєстратором обтяження є Перша кременчуцька державна нотаріальна контора.

Підставою обтяження є : Ухвала б/н від 17 червня 2004 року Кременчуцького районного суду Полтавської області (суддя Кузнєцов А.В.)

Обтяження вищевказаного нерухомого майна підтверджується і накладенням заборони від 18.06.2004 р за № 3629, що мається в архівних записах Першої кременчуцької державної нотаріальної контори.

Позивачем зазначено, що в даний час, вона є власником 3/4 частин житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 , проте не має можливості зареєструвати за собою право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, через те, що є обтяження ( арешт нерухомого майна) за вищевказаною ухвалою суду від 17.06.2004 року, яка була винесена судом в рамках розгляду цивільної справи № 22а-1621 та не має можливості в подальшому реалізувати своє право щодо приватизації земельної ділянки та розпорядження даним нерухомим майном .

На підставі вищевикладеного, просила суд:

- звільнити майно з під арешту, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями (1/3 частина будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття арешту ( реєстраційний номер обтяження : 453491 який був проведений реєстратором : Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою).

Позивач в судове засідання не з`явилася. На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату розгляду справи повідомлялася належним чином за останнім відомим місцем реєстрації. Заяви про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України).

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. До суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечував.

Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, при ухваленні рішення покладалися на розсуд суду.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування посвідченого 14.06.2002 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Волошиною Н.А., за реєстровим номером 3241 позивачем прийнято у дар від ОСОБА_4 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10.03.2005 року визнано за ОСОБА_2 право власності за законом на 1/4 частину спадкового майна, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час розгляду вказаної справи, ухвалою від 17.06.2004 року судом вжито заходів забезпечення позову та накладено арешт на 1/3 частину спірного будинку, оскільки невжиття захоів могло утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 16 серпня 2005 року, яке набрало законної сили ( справа 22а-1621/2005 року) за ОСОБА_2 визнано право власності за законом в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями.

Водночас визнано недійсним договір дарування від 14.06.2002 року, 1/4 будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Таким чином позивач по справі є співвласником вказаного житлового будинку з господарськими будівлями в розмірі 3/4 часток.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що станом на 21.12.2021 року житловий будинок належний ОСОБА_1 та ОСОБА_4 й надалі перебуває під арештом на підставі ухвали Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.06.2004 року, внаслідок чого ОСОБА_1 позбавлена права вчиняти будь-які дії щодо майна.

Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Також чч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи, що розгляд справи в рамках якої були вжиті заходи забезпечення позову та накладено арешт на житловий будинок завершено у 2005 році, рішення набрало законної сили, арешт нерухомого майна, що належить на праві приватної зокрема позивачу, порушує її права та законні інтереси, позбавляє її можливості повноцінно розпоряджатися власним майном, суд вважає що заява є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.

Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно вищевикладеного, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_6 належить стягнути на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 992,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 76, 141, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Зняти арешт з майна а саме: житловий будинок з господарськими будівлями (1/3 частина будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ( реєстраційний номер обтяження : 453491 який був проведений реєстратором : Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою (на підставі ухвали Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.06.2004 року № 2-2-2005).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 992,40 гривні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяО. О. Колотієвський