13.06.2022 Єдиний унікальний номер 205/8578/21
Провадження № 2/205/69/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що з 05 грудня 2006 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. Від спільного життя у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач сплачує аліменти на утримання їх дитини у розмірі ј частини від усіх видів заробітку на її користь відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 червня 2020 року. Зазначає, що згідно консультативних висновків спеціаліста медкарти №53738/20 від 13.03.2020, 14.03.2020, 29.09.2020, 28.12.2020, 06.03.2021, 12.06.2021 ОСОБА_3 стабільно має діагноз міопія слабкого ступеню, складний міопічний астигматизм відповідно до протоколу лікування корекції зору здійснюється жорсткими ортокератологічними лінзами ночного використання «Sky-Optix Moon Lens» та рекомендовано продовжити використання ортокератологічних лінз Moon Lens OU, у зв`язку з чим, на лікування нею було витрачено кошти у розмірі 28 543,03 грн., а протягом 2020-2021 років ОСОБА_3 хворів вірусними респіраторними захворюваннями, та іншими захворюваннями, на які вона витратила 3 783,01 грн. Також зазначає, що син захоплюється футболом і для розвитку його здібностей нею було витрачено кошти у розмірі 13 156,60 грн. Також зазначено те, що 15.07.2020 р. нею було витрачено 1271,00 грн. на святкування Дня народження спільного сина та здійснювалось його оздоровлення на морі протягом 2019-2020 років на суму 17 966,00 грн., а також витрати на канцелярські вироби і книги у розмірі 914,50 грн., що за підрахунками додаткові витрати на дитину за 2019-2021 рокі складають 64 719,64 грн. Згідно її підрахунків, додаткові витрати на дитину за 2019-2020 роки, що підлягають стягненню з відповідача, складають 31 391,00 грн. На підставі викладеного позивач звертається до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на лікування, оздоровлення, розвиток, канцелярські вироби та книги ОСОБА_3 у розмірі 32 360,00 грн., а також стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на лікування, оздоровлення та розвиток ОСОБА_3 у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

15 грудня 2022 року представник відповідача ОСОБА_4 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовної заяві у повному обсязі на підставі того, що відповідачем сумлінно виконується рішення суду про стягнення з нього аліментів, а також він постійно приділяє час своєму сину, та виключно відповідач займається питаннями пов`язаними з відвідуванням ОСОБА_3 футбольної секції (купує необхідний одяг, сплачує кошти за додаткові зайняття, привозить/забирає сина з тренувань, возить та є присутнім на всіх іграх, турнірах). Також зазначає, що на неодноразові звернення позивачки стосовно придбання ліків відповідач ніколи не відмовляв і купував їх у потрібній кількості, а у дні народження завжди дарує сину подарунки або грошові кошти для придбання дитиною необхідних речей. Представник відповідача посилається на те, що підстави для стягнення додаткових витрат на утримання дитини, зазначені позивачкою у позовній заяві не є особливими, а тому не відповідають вимогам ст. 185 СК України. Крім того, зазначає, що позивач не погоджувала з відповідачем заклад для лікування зору сина та обрала один з найдорожчих варіантів, а консультативні висновки спеціаліста, на які посилається позивач, не є бланками суворого обліку, а лише є суб`єктивною думкою особи, яка надала консультацію. Стосовно витрат на футбол представником зазначено, що протягом 5 років ОСОБА_3 займається футболом у ГО «Дитяча академія футболу «Дніпро», а батько приймає активну участь у вихованні сина, та в тому числі сплачує всі внески за додаткові заняття та виготовлення форми, а участь сина у змаганнях з 01 по 07 липня 2020 року згідно довідки ТОВ «ФК «Славія» не була погоджена з відповідачем та є виключно забаганкою матері. Посилається, зокрема, на постанову ВСУ від 04.12.2019 року у справі №320/383/19, де зазначено, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Стосовно витрат на канцелярські товари та святкування Дня народження сина зазначає, що такі витрати не є вартісними та можуть повністю покриватись аліментами. Стосовно відпочинку за кордоном зазначає, що такий відпочинок був виключно рішенням позивача, яке не узгоджувалось з відповідачем, і такі витрати не є обов`язковими та не пов`язані з розвитком або хворобою дитини і посилається на постанову ВСУ від 17.01.2019 року у справі №720/1119/17 в обґрунтування своєї правової позиції.

23 грудня 2021 року представник позивача ОСОБА_5 надала суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що в позовній заяві чітко зазначено, що ОСОБА_3 має діагноз міопія слабкого ступеню обох очей, та для лікування зазначеного діагнозу позивач витратила 28 543,03 грн., що підтверджується чеками; протягом 2020-2021 років ОСОБА_3 хворів вірусними, респіраторними та іншими захворюваннями, на які позивачка витратила 3783,01 грн.; для розвитку здібностей сина ОСОБА_1 витратила 13 156,60 грн., що підтверджується чеками та довідкою про участь у змаганнях. Також зазначає, що відповідачем у відзиві не надано належних та допустимих доказів на спростування додаткових витрат, та просить врахувати наведене у відповіді і задовольнити позов.

Представник позивача у судовому засіданні 17 травня 2022 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, викладені в позовній заяві, та просила задовольнити, а представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник позивача надала до суду заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу без її участі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на позиції викладені у відзиві на позовну заяву, а також у висновках Верховного Суду наведених у відзиві. Крім того, просив суд надати у відповідності зі ст. 141 ЦПК України п`ятиденний строк для подачі доказів понесених відповідачем судових витрат, та всі витрати стягнути з позивача на користь відповідача.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 1090 (а. с. 9).

Також судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття (а. с. 10-12).

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із вимогами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Статтею 150 СК України серед іншого передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

З частини 2 ст. 141 СК України вбачається, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року визначено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Отже, вирішуючи вказаний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Частиною 3 ст. 12 і ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи підтверджено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «ОЦ Новий зір» укладено договір №53738/20 від 14 березня 2020 року відповідно до якого медичний центр зобов`язаний надати платну медичну послугу, тобто провести процедуру підбору жорстких газопроникаючих контактних ортокератологічних лінз нічного використання «Sky-Optix Moon Lens» (а. с. 23).

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста № медкарти 53738/20 від 13 березня 2020 року лікаря-офтальмолога ОСОБА_6 вбачається, що у ОСОБА_3 діагностовано міопія слабкого ступеню обох очей та рекомендовано постійне використання окулярів/МКЛ, підбір ЖКЛ, курс апаратного лікування (10 сеансів), повторне обстеження через 6 місяців (а. с. 19).

До матеріалів справи ОСОБА_1 надала бланки замовлення ЖГКЛ від 14 березня 2020 року та 22 січня 2021 року на лінзи для правого та лівого ока на суму у розмірі по 4 100 гривень за кожну лінзу (а. с. 27, 32).

Згідно із виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № медкарти 53738/20 від 13 травня 2020 року ОСОБА_3 29 вересня 2020 року, 12 грудня 2020 року та 28 грудня 2020 року проведено огляди після використання ортокератологічних лінз Moon Lens ОU три місяці і дев`ять місяців та рекомендовано продовжити використання ортокератологічних лінз Moon Lens OU, а з 28 грудня 2020 року рекомендовано замінити ортокератологічні лінзи Moon Lens OU з продовженням використання. Після чого відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № медкарти 53738/20 від 13 травня 2020 року ОСОБА_3 06 березня 2021 року проведено огляд після використання ортокератологічних лінз Moon Lens ОU за 1,5 місяці та рекомендовано краплі «Окомістин» та «Хіло-комод» за необхідності (а.с.27-29, 33).

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста № медкарти 53738/20 від 13 березня 2020 року лікаря-офтальмолога ОСОБА_6 вбачається, що 12 червня 2021 року у ОСОБА_3 діагностовано міопія слабкого ступеню, складний міопічний астигматизм та рекомендовано продовжити використання ортокератологічних лінз (а.с.34).

Враховуючи вищезазначене, судом враховується лікування дитини від специфічної хвороби, а саме за призначенням лікаря-офтальмолога, а також препарати для лікування очей.

Отже, вищезазначеними документами підтверджується, що ОСОБА_1 здійснювала відвід медичного центру ТОВ «ОЦ Новий зір» для огляду ОСОБА_3 , якому діагностовано міопію слабкого ступеню, складний міопічний астигматизм, також здійснювали діагностичне дослідження, встановлювали перебіг хвороби та рекомендували лікування у зв`язку з чим, суд приймає до уваги доводи позивача про наявність у дитини хвороби та вважає обґрунтованими витрати на його лікування здійснене позивачем ОСОБА_1 .

На підтвердження своїх доводів позивачем надано до суду копії чеків від 14 березня 2020 року на придбання у ФОП ОСОБА_7 ОК лінзу Moon Lens у розмірі 4 100 гривень та набір для догляду за ОК лінзами у розмірі 700 гривень; на придбання у ФОП ОСОБА_8 для ОСОБА_9 дитячі окуляри «Mario Rossi MR 14-059/19P 13P» у розмірі 820 гривень, встановлення лінз у розмірі 150 гривень, футляр для окулярів у розмірі 165 гривень; та у медичному центрі ТОВ «ОЦ Новий зір» під. ОК лінз у розмірі 1300 гривень та ОГ ПТС під ОК лінзи у розмірі 1 500 гривень, а також від 11 березня 2020 року на придбання у ФОП ОСОБА_7 ОК лінзу Moon Lens у розмірі 4 100 гривень та від 13 березня 2020 року у медичному центрі ТОВ «ОЦ Новий зір» за первинну діагностику зору ОСОБА_3 у розмірі 450 гривень (а. с. 35-37).

Також ОСОБА_1 долучила копії двох чеків від 28 грудня 2020 року на придбання у ФОП ОСОБА_7 ОК лінзу Moon Lens у розмірі по 4 100 гривень кожний, а також на придбання в магазині «Оптика» ОСОБА_1 надано копії чеків від 11 серпня 2020 року розчин та краплі розчин для догляду за контактними лінзами у розмірі 200,10 грн.; від 14 листопада 2020 року та 21 січня 2021 року багатофункціональні розчини «Biotrruet» у розмірі по 383 гривні кожний (а. с. 35, 36, 38), які суд приймає до уваги, оскільки вони підтверджені не лише фіскальними чеками, а також рекомендаціями лікаря у співвідношенні з періодом призначення діагностики, препаратів та їх комплектуючих з датою їх придбання, лише на загальну суму у розмірі 22 451,10 грн., які повинні бути сплачені обома батьками порівну по 11 225,55 грн.

Інші витрати зазначені позивачем у позовній заяві для лікування зазначеного діагнозу дитини ОСОБА_3 не приймаються до уваги, оскільки вони не підтверджуються рекомендаціями лікаря, який призначав би саме зазначені позивачем краплі для очей та інші препарати для дитини ОСОБА_3 , а також співпадали з періодом призначення такого препарату та датою придбання ліків, і є нечитаємі чеки у зв`язку з чим, суд вважає в цій частині позовних вимог частково задовольнити вимоги позивача та стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування дитини у розмірі 11 225,55 грн., що становить половину від загальної суми понесених позивачем витрат на лікування дитини у лікаря-офтальмолога, а не 28 543,03 грн. як просила позивач у своїй позовній заяві.

Щодо придбання лікарських засобів протягом 2020 - 2021 років на лікування ОРВ, бронхіту, консультація дерматолога, придбання пов`язаних з цим ліків першої необхідності на суму у розмірі 3 783,01 грн., то судом не можуть бути враховані як додаткові витрати на дитину, викликаними хворобою дитини, оскільки вони не є сталими, а є незначними, частина витрат з них не підтверджена призначенням лікаря, частина пов`язана зі звичайними сезонними хворобами дитини малолітнього віку та не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, і такі витрати можуть покриватись аліментами, які сплачує відповідач.

Також не може суд прийняти до уваги і твердження позивача про оплату нею лікування сина у лікаря стоматолога на загальну суму у розмірі 1 100 гривень, оскільки вказана сума лише зазначена у квитанції та позивачем не надано суду доказів, що саме вона понесла вказані витрати та те, що вони не покриваються за рахунок аліментів, у зв`язку з чим у цій частині позовних вимог суд вважає за доцільно відмовити.

Крім того, суд вважає, що витрати позивача на розвиток здібностей дитини, який захоплюється футболом, а саме: на участь у футбольних змаганнях та покупку спортивного взуття і інвентаря на загальну суму 13 156,60 грн. не можуть бути віднесені до додаткових витрат, які викликані особливими обставинами, оскільки отримання таких послуг це виключно бажання матері дитини сприяти загальному фізичному розвитку дитини, не зумовлене якимось особливими обставинами. Також позивачем не надано документи, які б підтверджували, що ОСОБА_3 у цьому виді спорту має особливі здібності.

Тому суд критично відноситься до поданих позивачем доказів, а саме квитанцій про оплату на придбання спортивного взуття та інвентаря, оскільки ці кошти, на думку суду, входять до складу витрат на утримання дитини та аліментних зобов`язань.

До того ж суд зазначає, що позивачем не підтверджено і те, що участь у змаганні з футболу і відвідування вказаної секції взагалі здійснювалося саме з метою зміцнення здоров`я дитини з рекомендаціями лікарів та наявною домовленістю з відповідачем щодо участі у змаганні в іншому місті іншої області країни для розвитку здібностей дитини, яка б відповідала не тільки інтересам дитини, але і була доступною для обох батьків з огляду на можливість нести відповідні витрати, у зв`язку з чим позов у цій частині задоволенню не підлягає як необґрунтований.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, пов`язаних із здійсненням святкування Дня народження спільного сина (відвідування аква-парка та частування гостей) у розмірі 1 271 гривня, а також витрат на придбання канцелярських приладів і книг, оскільки ці витрати не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, а є поточними витратами на утримання дитини та входять до складу аліментних платежів, які присудженні відповідачу на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2020 року, та понесені при звичайному способі життя і не викликані особливими обставинами, які визначені нормами Сімейного кодексу України.

Судом було досліджено надані позивачем документи, а саме договір на туристичне обслуговування №К651/191218-1 від 18 грудня 2019 року з додатками (а.с. 61-76) та довідку про придбання туристичного пакету вих. №12-08-1 від 12 серпня 2020 року, однак надані позивачем документи у своїй сукупності не підтверджують, що вказані витрати були пов`язані саме з оздоровленням дитини, а також варто зазначити, що надані позивачем документи не є платіжними документами, які підтверджують сплату відповідних коштів на відпочинок, тому ці докази суд не може врахувати. Крім того, вартість поїздки та відпочинку на морі без надання доказів наявності потреби в такому відпочинку, викликаної хронічною хворобою, лікуванням не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат на утримання дитини, і така правова позиція узгоджується з висновками постанови Верховного Суду від 17 січня 2019 року у справі № 720/1119/17.

Отже, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на оздоровлення дитини на морі у Турецькій Республіці протягом 2019 2020 років на загальну суму у розмірі 17 966 гривень, адже позивачем не доведено, при цьому документи наданні на відпочинок до Єгипту, та що вищевказані витрати зумовлені крайньою необхідністю чи особливими обставинами, в розумінні положень статті 185 СК України, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, а саме, що ці поїздки до Турецької Республіки або Єгипту були саме пов`язані оздоровленням дитини, а не відпочинком адже відсутні рекомендації лікарів на оздоровлення дитини у Чорного та Середземного моря, та відсутні дані, що у цих готелях дитині надавалися саме оздоровчі (санаторні) послуги та лікування.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що усі інші зазначені позивачем додаткові витрати, які були понесені на розвиток дитини, є безпідставними, оскільки придбання ліків на лікування звичайних сезонних хвороб, одягу та спортивного інвентаря, канцелярських приладів, святкування дня народження та відпочинок на морі не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. При цьому, вказані витрати здійснювались позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем.

Крім того, суд зауважує, що у відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути збільшено за рішенням суду, а тому позивачка не позбавлена можливості звернутись із позовною заявою до суду про зміну розміру аліментів, в разі такої необхідності.

Разом з тим, суд враховує, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, є платоспроможним, а тому може компенсувати позивачу Ѕ частину понесених додаткових витрат на лікування дитини у лікаря-офтольмолога, оскільки зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на сина, при цьому, суд також враховує, що відповідач у своєму відзиві і не заперечував щодо своєї неможливості нести такі витрати і не надав доказів щодо його важкого матеріального стану, більш того, вказував на понесені витрати на професійну правничу (правову) допомогу, яку він поніс та очікує понести у розмірі 20 000 гривень, що приблизно розміру однієї позовної вимоги позивача.

Також суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо відсутності його погодження з позивачем на лікування дитині хвороби міопії, обрання дороговартісної клініки, оскільки позивач виважено підійшла до здоров`я дитини враховуючи найважливіші інтереси дитини стосовно її здоров`я, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Щодо додаткових витрат на сина, які позивач просить стягнути на майбутнє, суд зазначає наступне.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Тобто не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат. Тому заявляючи вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину наперед, необхідно надати докази, суми витрат, які будуть понесені, позивач повинен довести їх необхідність.

Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.

Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність.

Якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, тривалості та періодичність лікування та з урахуванням цього розрахунок його вартості, а також про вартість ліків, які необхідно постійно закуповувати дитині.

Суд вважає, що надані позивачем документи не містять доказів, що дитина потребує постійного лікування, постійного вживання ліків, також потребує проходження медичних процедур, які потребують саме щомісячних витрат.

Долучені до матеріалів справи документи, надані позивачем, а саме: договір № 53738/20 від 16 січня 2022 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ОЦ Новий зір»; рахунок акт* 180771 від 16 січня 2022 року щодо наданого обсягу медичного обслуговування ОСОБА_3 на загальну суму 3 000 гривень; рахунок-фактура № 3956 на товарний чек від 16 січня 2022 року та фіскальні чеки на загальну суму 9 030 гривень та 3 000 гривень; консультаційний висновок спеціаліста медкарта № 00053738/20 від 16 січня 2022 року лікаря - офтальмолога ОСОБА_6 про результати функціонального дослідження ОСОБА_3 (а. с. 132-141), хоча вони і подані з порушенням вимог ч. ч. 2, 4, 8 ст. 83 ЦПК України, але їх суд приймає до уваги, оскільки вони отримані під час розгляду справи по суті, їх розмір не враховується до вартості понесених додаткових витрат на дитину, які позивач просила стягнуту в межах заявлених позовних вимог, лише свідчать про продовження відвідування лікаря та лікування дитини.

Разом з тим, підстав для стягнення наперед щомісячно додаткових витрат на дитину, суд не вбачає, оскільки позивачкою не доведений необхідний щомісячний розмір таких додаткових витрат. Доказів того, скільки потрібно використовувати дитині ортокератологічні лінзи і окуляри, та встановлений розмір витрат, який постійно змінюється, суду не наданий, лише з консультативного висновку лікаря-офтальмолога судом вбачається рекомендації для огляду лікаря через шість місяців. Разом з тим, позивач визначала суму щомісячних додаткових витрат на дитину у розмірі 2 000 гривень з урахуванням перелічених нею витрат у вказаній позовній заяві, більшість з яких суд встановив такими, які не передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Отже, сума додаткових витрат, які позивач просить стягувати щомісяця з відповідача, ґрунтується на припущенні і не підтверджується відповідними документами, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд на підставі ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 314,98 грн. (11 225,55*908/32 360), оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 141, 185 СК України, ст.ст.76-81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 11 225,55 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 314,98 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: Т.П. Терещенко