Справа №751/5081/22
Провадження №2/751/1372/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді - Павлова В.Г.,

секретаря - Овдій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про встановлення факту проживання за однією сім`єю

за участі сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції учасників справи.

25.11.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Новозаводського районного суду міста Чернігова у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про встановлення факту проживання однією сім`єю з її чоловіком ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання до дня його смерті.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_6 є чоловіком позивача та відповідно батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Внаслідок нещасного випадку, що пов`язаний з виробництвом, ОСОБА_6 загинув. Встановлення вказаного юридичного факту необхідно позивачам для отримання від Фонду соціального страхування України в Чернігівській області одноразової допомоги сім`ї померлого.

Представник відповідача надіслав відзив на позов, заперечував щодо задоволення заявлених вимог з підстав їх необґрунтованості.

ІІ. Пояснення ( клопотання) учасників справи.

Позивач та її представник в судовому засіданні наполягали на задоволенні позову, мотивуючи необхідністю встановлення вказаного факту виключно для призначення та виплати одноразової допомоги на сім`ю померлого

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 29.11.2022 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу в підготовче судове засідання /а.с.34/.

Ухвалою суду від 15.12.2022 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду /а.с.110/.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Киріївської сільської ради Сосницького району Чернігівської області, ОСОБА_1 з 02.10.2004 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 .

З свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_6 значиться батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно.

Згідно довідки про реєстрацію у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 17.06.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 не значиться.

З Акту спеціального розслідування нещасного випадку вбачається, що 04.03.2022 року на ДП «УкрСіверБуд» стався нещасний випадок із смертельним наслідком, в результаті якого ОСОБА_6 загинув.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Сосницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області ПСМУ МЮ (м. Суми), ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер.

З Акту проживання від 07.07.2022 року, виданого КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Сосницької селищної ради Чернігівської області від 12.10.2022 року за №16-11/9-110, ОСОБА_6 з 09.01.2019 рік по дату смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але не проживав за даною адресою.

Листом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області від 01.07.2022 року за №01/1-08/647 підтверджується відмова ОСОБА_1 у призначенні одноразової допомоги на сім`ю.

Оцінка суду:

Згідно ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Преамбулою Закону України від 23.09.1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV) передбачено, що цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Одними із принципів соціального страхування, відповідно до пунктів 1 і 3 частини першої статті 3 Закону № 1105-XIV, є законодавчо визначені умови і порядок здійснення соціального страхування та державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.4 Закону № 1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Відповідно до ч.ч.6,7 ст.6 Закону № 1105-XIV рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов`язковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується. Рішення правління Фонду оформляється постановою. Постанови правління Фонду підлягають обов`язковому оприлюдненню на офіційному веб-сайті Фонду протягом 20 робочих днів після їх прийняття. Рішення правління Фонду, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду. Виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду (ч.1 ст.8 Закону № 1105-XIV).

Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду (ч.3 ст.8 Закону № 1105-XIV).

Основними завданнями Фонду та його робочих органів, зокрема, є: реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону (п.п.1,2 ч.1 ст.9 Закону № 1105-XIV).

Фонд зобов`язаний забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом (п.1 ч.2 ст.10 Закону № 1105-XIV).

Отже, Фонд є суб`єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями, тому за предметним та суб`єктним складом спір у справі за позовною вимогою до відповідного Управління виконавчої дирекції Фонду про визнання права на страхові виплати підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Саме такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.11.2018 року у справі № 405/5366/17 (провадження № 11-876апп18) та постанові від 25.04.2018 року у справі № 360/1438/16 (провадження № 11- 350апп18).

Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, у відносинах з обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням Фонд та його робочі органи здійснюють владні управлінські функції та наділені повноваженнями приймати рішення/вчиняти дії, що впливають на можливість реалізації застрахованими особами права на соціальний захист, яке, зокрема, включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, і мають обов`язковий характер для інших суб`єктів владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.05.2020 року у справі № 761/21898/16-ц (провадження № 14-5цс20) вказала, що спори стосовно оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, його робочих органів і їхніх правонаступників про обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням є публічно-правовими, а тому їх слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення ст.1 ЦК України.

За змістом ч.1 ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто, цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори, що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин. Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні встановлено, що звертаючись до суду з цим позовом, позивач обґрунтовувала вимогу про встановлення факту проживання однієї сім`єю з чоловіком саме відмовою Фонду здійснити нарахування та виплату їй одноразової допомоги як сім`ї потерпілої, а отже, вона фактично оспорює правильність застосування відповідачем норм спеціального законодавства, що регулюють спірні правовідносини, які є публічно-правовими, оскільки Фонд, відмовляючи у здійсненні нарахування та виплати соціальних платежів, здійснює владні управлінські функції.

Отже, вимога позивача у цій справі пов`язана з доведенням наявності у неї підстав для призначення та виплати соціальних платежів і не пов`язана з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, заявлена саме у зв`язку з відмовою Фонду виплатити відповідні кошти.

Враховуючи вище викладене, виниклий між позивачем та Фондом спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, його належить розглянути виключно у порядку адміністративного судочинства у межах справи про оскарження рішення (дій/бездіяльності) Фонду щодо відмови у виплаті одноразової допомоги як сім`ї померлої в результаті нещасного випадку на виробництві.

Верховий Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 дійшов схожих за змістом висновків, що встановлення фактів, які мають юридичне значення, щодо яких виник публічно-правовий спір, не можуть бути предметом розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 260,294,315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про встановлення факту проживання за однією сім`єю закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвалу суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.Г.Павлов