Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2022 року м. Львів
Шевченківський районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді Ковальчука О.І.
секретаря Коновал Х.В.
встановив:
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2022 року, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 34492,22 грн. (тридцять чотири тисячі чотириста дев`яносто дві) гривень 22 копійок. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень). Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 в рівних частинах 1816,00 гривень (одна тисяча вісімсот шістнадцять грн.) сплаченого судового збору та витрати за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 5491,52 грн. (п`ять тисяч чотириста дев`яносто одну гривню п`ятдесят дві копійки). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

21.11.2022 представником позивача, адвокатом Школьною А.В. подано письмову заяву про ухвалення додаткового рішення, яка надійшла на адресу суду 29.11.2022, в якій просить вирішити питання судових витрат, а саме просить стягнути з відповідачів на користь позивача 15000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали заяви про відшкодування судових витрат, оглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Поряд з цим, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача, адвокатом Школьною А.В. суду надано: Додаток №1 до договору про надання правової допомоги №82/21 від 25.05.2021 Протокол узгодження гонорару від 13.07.2021 року, Акт приймання-передачі наданих послуг №21/11/22 від 21.11.2022 року, Додаток №2 до договору про надання правової допомоги №82/21 від 25.05.2021 Розрахунок витрат на правничу допомогу від 21.11.2022 року та квитанцію від 14.07.2021 року на оплату правової допомоги в розмірі 15000грн.

Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг №21/11/22 від 21.11.2022 року до договору про надання правової допомоги №82/21 від 25.05.2021, загальна вартість наданої адвокатом та отриманої клієнтом правової допомоги становить 15000,00грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Враховуючи вищевикладене, складність справи, тривалість затраченого представником позивача часу на складання процесуальних заяв, документів, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що вартість фактично наданих для ОСОБА_1 у цивільній справі №466/11874/21 послуг у вигляді професійної правової (правничої) допомоги складає суму, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, в розмірі 15000,00 грн., а тому заява представника позивача підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 247, 268, 270, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву представника позивача, адвоката Школьної Алли Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №466/11874/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 в рівних частинах 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 .

Апеляційну скаргу на додаткове рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Текст додаткового рішення складено та підписано 02.12.2022 року.

Суддя О. І. Ковальчук