ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7551/22
провадження № 2/753/5461/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 року м. Київ

Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Кулика С.В., за участю секретаря Мельничук В.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 , з позовом до ТОВ "СС Лоун" про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

В обґрунтування позову зазначено, що 21.11.2021 року між ТОВ "СС Лоун" та позивачем було укладено кредитний договір № 1706662-А у сумі 3400,00 грн., з датою повернення боргу до 20.12.2021 року. Відповідно до п.2.6.4 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 3,84%. Відповідно до п. 2.6.5 кредитного договору загальна вартість кредиту становить 3410,20 грн. Поряд з цим згідно з п.6.8, кредитного договору у разі прострочення виконання зобов`язань за цим договором, позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю на його вимогу штраф у розмірі 50 % від суми кредиту, що відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України " Про захист прав споживачів" що є не справедливою умовою. У преамбулі договору зазначено, що договір укладено відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту товариства з обмеженою відповідальністю "СС Лоун". Позивач вважає, що при укладені договору було порушеного його права як споживача у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, позивачу не була надана інформація, яка стосується суті наданих послуг, він не був ознайомлений з усіма умовами кредитного договору, сам договір ним не був підписаний у порядку передбаченому ст. 12 даного Закону, зазначена у договорі сума компенсації є несправедливою його умовою, а відтак просить суд визнати зазначений договір не дійсним.

Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 26.07.2022 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі наполягав на їх задоволенні.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що сторони кредитного договору дійшли згоди до всіх істотних умов, шляхом його укладення із застосування положень Закону України «Про електронну комерцію». 21.11.2021 року між відповідачем та позивачем було укладено електронний кредитний договір, примірний кредитний договір та правила розміщені у вільному доступі на веб-сайті товариства в розділі юридична інформація та будь яка особа яка бажає отримати кредит, в тому числі і позивач, мав та має можливість ознайомитись з цими та іншими документами перед укладанням кредитного договору. Згідно з п. 5.1, 5.3, 5.4, кредитного договору позичальник має право продовжити строк користування кредитом. Для продовження строку користування кредитом, позичальник сплачує кредитору нараховані проценти за ту кількість днів, на яку бажає продовжити строк. Факт оплати позичальником нарахованих процентів є підставою для оформлення відповідної додаткової угоди до договору. При кожному продовженні строку користування кредитом між позичальником та кредитором укладається відповідні додаткові угоди, які є невід`ємними частинами договору. Крім того зазначив, що перед укладанням договору позивач зайшов на веб-сайт товариства, де він мав змогу ознайомитись з текстом кредитного договору та правилами. Надалі позивач пройшов реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, що свідчить, що позивач ознайомився правилами та іншою наданою інформацією. Під час реєстрації, позивач пройшов процедуру ідентифікації, надав згоду надав згоду на обробку персональних даних, створив особистий кабінет, зайшов в особистий кабінет з використанням логіну та паролю, пройшов процедуру верифікації своє платіжної картки, на яку в подальшому були перераховані кошти та ознайомився в особистому кабінеті з паспортом продукту "Споживчий кредит" за формою та за змістом, що передбачені ст.9 Закону України "Про споживче кредитування" та іншою необхідною інформацією. Надалі для безпосереднього оформлення кредиту позивач в ІТС відповідача обрав бажану суму кредитну та строк кредитування; ознайомився з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладення, правилами, інформацією зазначеною в частині 2 статті 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення до них, що повністю відповідає частині 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", про що позивач поставив відповідні відмітки в ІТС товариства, після чого створив заявку на отримання кредиту згідно з обраними позивачем умовами. Без проставлення вищевказаних відміток позивач не зміг би завершити процес подачі кредитної заявки в ІТС товариства. Після прийняття позичальником умов кредитного договору позивач з товариством підписав електронний кредитний договір, який був підписаний у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором "f49422", після чого позивач 21.11.2021 року отримав кредит у сумі 3400 грн. на свою платіжну картку. Крім того зазначив, що відповідно до п. 11.10 кредитного договору, позичальник підтверджує, що до укладення цього договору отримав від кредитодавця всю необхідну інформацію про кредит і умови кредитування та що надана інформація є повною і зрозумілою та надана без нав`язування придбання фінансової послуги. Враховуючи наведене просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, зазначив, що намагання позивача визнати кредитний договір недійсним направленні лише на уникнення цивільно-правової відповідальності за кредитним договором, боргові зобов`язання за яким досі не виконанні позивачем у повному обсязі. В подальшому просили розглянути справу без їх участі.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Судом встановлено, що 21.11.2021 року між ОСОБА_1 , та ТОВ «СС ЛОУН» укладено кредитний договір № 1706662-А на суму 3400,00 грн з строком повернення до 20.12.2021 року.

В договорі сторони погодили, що цим договором кредитор зобов`язується надати позичальнику в користування грошові кошти (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов цього договору.

Умови надання кредиту: сума кредиту 3400,00 грн; строк кредиту з 21.11.2021 року по 20.12.2021 року включно; запланована дата повернення кредиту 20.12.2021 року; за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за процентною ставкою в розмірі 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 3,84% Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, а саме за період з дати видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту включно. Загальна вартість кредиту становить 3410,00 грн.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України та стаття 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається із матеріалів справи, оспорюваний договір укладений в електронній формі, та електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту.

Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до частин першої-другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами статті 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За умовами спірного договору, сторони узгодили те, що уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він гарантує та підтверджує, що на момент укладення цього договору він є повністю дієздатним, а його волевиявлення є цілком вільним, відповідає його внутрішній волі та він не перебуває під тиском, а також позичальник підтверджує, що він ознайомився і погоджується із умовами договору, вони є зрозумілими і справедливими для позичальника, та до укладення цього договору позичальник отримав від кредитора всю необхідну інформацію про кредит і умови кредитування відповідно до вимог закону, в тому числі інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законі України «Про захист прав споживачів».

За умовами правил надання коштів, з метою отримання кредиту заявник має бути зареєстрований в ІТС товариства, обрати бажані умови кредитування, в процесі реєстрації заявник реєструє в ІТС товариства свою банківську платіжну карку з метою надання та погашення кредиту, а також заявник зобов`язаний вказати повні, точні, достовірні та актуальні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту.

Відповідно до п. 5.1. - 5.5 правил, сторони домовились в частині підписання договору керуватись вимогами Закону України «Про електронну комерцію», позичальник визнає всі документи, засвідчені з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, еквівалентним за значенням із документами в письмовій формі, підписаними власноручно, сторони підтвердили, що електронний договір має таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі.

Крім того, позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитись від договору без пояснення причини, в тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Примірний кредитний договір, затверджений наказом відповідача від 30.11.2020 року та правила надання коштів в кредит ТОВ «СС ЛОУН», затверджених наказом відповідача від 30.11.2020 року перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статті 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Зі змісту оспорюваного кредитного договору № 1706662-А від 21.11.2021 року вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, що не протирічить вимогам законодавства про захист прав споживачів.

Позивач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до ТОВ «СС ЛОУН» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Позивач вказує, як підставу визнання Кредитного договору №1706662-А від 21.11.2021 недійсним, не додержання встановленого законодавством порядку укладення договору на підставі не ознайомлення позивача з умовами кредитування та ризиками, правилами кредитування. Умови договору є несправедливими, так як в них встановлено вимогу щодо сплати непропорційної суми компенсації. Відповідач не повідомляв позивача про умови та строки обробки персональних даних, а з аналізу умов та правил кредитного договору вбачається, що надана позивачем згода на обробку персональних даних є безстроковою та безвідкличною.

Закон України «Про електронну комерцію», визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Позивач в момент реєстрації на сайті створив власний Особистий кабінет, який є сукупністю захищених сторінок. Особистий кабінет забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до інформації та документів, необхідних для укладення/виконання Договору.

Правилами надання грошових коштів у позику, які діяли на момент укладення Договору та є його невід`ємною частиною встановлюється порядок укладення Договору між позивачем та відповідачем, а саме: позивач на ТОВ "СС Лоун", здійснив заповнення заявки на отримання позики, вказав всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення; заявка подавалася позивачем через Особистий кабінет; відповідач проінформував позивача про прийняте рішення щодо видачі кредиту.

Як вбачається з вищенаведеного порядку при укладенні Договору позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення Договору. Без відповідних дій з боку позивача укладення Договору було б неможливе.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Враховуючи наведене, та той факт, що ОСОБА_1 , при підписанні кредитного договору мав можливість ознайомитись з умовами кредитного договору, а при не згоді з умовами мав можливість відмовитись від підписання зазначеного договору. Волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, вказаний договір укладено за ініціативи ОСОБА_1 , при цьому останній свідомо уклав договір на зазначених у ньому умовах, на час його укладення не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору, таким чином, при підписанні кредитного договору ОСОБА_1 , погодився з всіма умовами даного правочину і взяв на себе зобов`язання щодо його виконання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено в передбаченому законом порядку порушення його прав як споживача, при цьому договір №1706662-А від 21.11.2021 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України.

З урахуванням викладеного, судом не встановлено наявність підстав для визнання кредитного договору недійсним, а відтак суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статями 10, 12, 13, 81, 83, 141, 258, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.В. Кулик