ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4573/22 Справа № 932/7222/21 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі ГУНП в Дніпропетровській області) про скасування арешту майна.

Позов обґрунтовано тим, що 03 липня 2008 року між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №333/08-ФЛ, в забезпечення виконання кредитних зобов`язань укладено договір застави, за яким в заставу банку передано автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 . Через невиконання ОСОБА_2 кредитних зобов`язань, Павлоградським міськрайонним судом було задоволено позов банку про стягнення з неї заборгованості на загальну суму 2 143 127,82 грн. 04 червня 2015 року автомобіль, який перебував у заставі АТ «Банк «Фінанси та Кредит», державним виконавцем оголошено у розшук. 25 грудня 2015 року даний автомобіль було виставлено на реалізацію через прилюдні торги системи СЕТАМ.

Вказував, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2016 року в межах кримінального провадження №0005346 від 25 грудня 2015 року накладений арешт на автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження та розпорядження автомобілем.

Зазначав, що постановою слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Страшко Д.С. від 31 грудня 2018 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0005346 від 25 грудня 2015 року, закрите за відсутністю події кримінального порушення. Питання про зняття арешту з автомобіля в зазначеній постанові вирішене не було та вирішити його вже неможливо у зв`язку з закриттям кримінального провадження, про що зазначено в ухвалі слідчого судді від 16 серпня 2019 року.

Посилаючись на те, що відповідно до акту від 27 червня 2019 року про проведення електронних торгів з реалізації рухомого майна, він є власником автомобілю марки «Porsche Cayenne», та в рамках виконавчого провадження знято арешт, автомобіль фактично переданий йому у володіння, та з огляду на арешт, накладений на автомобіль під час досудового слідства у кримінальному провадженні, він не може здійснити державну реєстрацію права власності, внаслідок чого позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися автомобілем на власний розсуд, а тому просив суд зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2016 року по справі №201/363/16-к, на автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження та розпорядження автомобілем.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 січня 2022 року позовні вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі ГУНП в Дніпропетровській області, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права, просили його скасувати та у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував того, що судом не досліджено у повному обсязі усі матеріали справи, не зібрано доказів які б свідчили про наявність правових підстав для звільнення з-під арешту автомобіля. Вказували про те, що арешт було накладено в порядку передбаченому КПК України 2012 року, що свідчить про те, що питання про його скасування повинно вирішуватись виключно в порядку кримінального судочинства. Звертали увагу на те, що хоча слідчий суддя вже відмовив у задоволенні клопотання, втім позивач не позбавлений права звернутися до слідчого судді з новим клопотанням.

Позивач правом на надання відзиву не скористався.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 липня 2008 року між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №333/08-ФЛ.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 було укладено договір застави, за яким в заставу банку передано автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, реєстрацівйний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 .

Через невиконання ОСОБА_2 кредитних зобов`язань за вказаним кредитним договором, рішенням Павлоградського міськрайонного суду було задоволено позов банку про стягнення з позичальника заборгованості на загальну суму 2 143 127,82 грн.

04 червня 2015 року вказаний автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який перебував у заставі АТ «Банк «Фінанси та Кредит», постановою державного виконавця оголошено у розшук.

25 грудня 2015 року автомобіль було виставлено на реалізацію через прилюдні торги системи СЕТАМ.

Відповідно до акту від 27 червня 2019 року про проведення електронних торгів з реалізації рухомого майна автомобіля марки Porsche модель Cayenne, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , що належить боржнику ОСОБА_2 , затвердженого 27 червня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим І.В., переможцем електронних торгів по реалізації арештованого рухомого майна автомобіля визнано ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова І.В. від 27 червня 2019 року, в межах виконавчого провадження №58520537, знято арешт з автомобіля марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , що належить боржнику ОСОБА_2 , припинено розшук вказаного автомобіля, оголошений приватними виконавцями та органами державної виконавчої служби-державними виконавцями; скасовано інші заходи примусового виконання рішення, які були застосовані органами державної виконавчої служби-державними виконавцями, приватними виконавцями.

Підставою здійснення зазначених дій в постанові зазначено надходження 27 червня 2019 року на адресу приватного виконавця повідомлення ДП «СЕТАМ», протокол №412460 про проведення електронних торгів, відповідно до якого було реалізовано на прилюдних електронних торгах рухоме майно боржника, а саме вищевказаний автомобіль, та зазначено переможця торгів, яким було перераховано на депозитний рахунок приватного виконавця кошти за купівлю вказаного транспортного засобу.

Відповідно до акту видачі майна переможцю електронних торгів від 01 липня 2019 року державне підприємство «СЕТАМ» передало переможцю електронних торгів ОСОБА_1 автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 (без технічного паспорту).

При намаганні здійснити державну реєстрацію права власності на зазначений автомобіль позивачу стало відомо, що на цей автомобіль накладено арешт в межах кримінального провадження.

Судом також встановлено, що в провадженні слідчого відділення ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження №0005346, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 грудня 2015 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.388, ч.2 ст. 88 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2016 року, в межах кримінального провадження №0005346 від 25 грудня 2015 року, за клопотанням слідчого Жовтневого відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції м.Дніпропетровська Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Власенкова А.С. був накладений арешт на автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження та розпорядження цим автомобілем.

Постановою слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Страшко Д.С. від 31 грудня 2018 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0005346 від 25 грудня 2015 року, закрите за відсутністю події кримінального порушення. Питання про зняття арешту з автомобіля в зв`язку з винесенням вказаної постанови вирішене не було.

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту з автомобіля марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , було відмовлено з посиланням на те, що постановою слідчого від 31 грудня 2018 року кримінальне провадження закрито, чинний КПК України не передбачає застосування слідчим, слідчим суддею норм процесуальних норм у припиненій кримінальній справі, закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє кримінальні процесуальні відносини; після прийняття означеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженні (кримінальній справі) як засіб його забезпечення, втрачає відповідну концептуальну властивість. Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали, при чому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Тому будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження, з моменту такого закритті втрачають кримінальний процесуальний статус, арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обтяження права особи користуватися належним їй майном, тому дані вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що вони обґрунтовані та доведені належними та допустимими доказами, арешт автомобіля порушує права позивача. Також суд першої інстанції посилався ну ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту з автомобіля марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , було відмовлено та зазначено, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Окрім наведеного, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами.

У статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України від 23 червня 2005 року №2709-IV «Про міжнародне приватне право». Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 19 ЦПК України, згідно з якою суди загальної юрисдикції розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи провадження в справах про адміністративні правопорушення.

У контексті зазначеної норми процесуального права здійснення розгляду справ за правилами іншого виду судочинства означає наявність у законодавстві чітко й однозначно сформульованих підстав і порядку вирішення відповідних правових питань судом іншої юрисдикції, що дає заінтересованій особі обґрунтовані підстави розраховувати на вирішення ним спору по суті.

Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Питання щодо юрисдикції суду за вимогами про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами кримінального судочинства, неодноразово було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, а правильність його вирішення залежить від такого.

Якщо арешт накладений за КПК України 2012 року на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №202/5044/17 (провадження №14-119цс18), від 28 листопада 2018 року у справі №636/959/16-ц (провадження №14-366цс18), від 12 грудня 2018 року у справі №640/17552/16-ц (провадження №14-418цс18), від 27 березня 2019 року у справі №202/1452/18 (провадження

№14-559цс18), від 11 вересня 2019 року у справі №504/1306/15-ц (провадження №14-323цс19)).

Частиною першою статті 1 КПК України 2012 року встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України 2012 року. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина перша статті 174 КПК України 2012 року).

Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно із частиною третьою статті 174 КПК України 2012 року прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частина четверта статті 174 КПК України 2012 року).

Частинами третьою та четвертою статті 174 КПК України 2012 року урегульовано порядок вирішення питання про скасування арешту майна у таких випадках: судом за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження. Натомість у цій справі кримінальне провадження закрив постановою слідчий, який згідно з приписами КПК України 2012 року, на відміну від прокурора, не наділений повноваженнями скасовувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України 2012 року слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України 2012 року є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Арешт на автомобіль, який позивач придбав на прилюдних торгах 27 червня 2019 року, накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2016 року (а.с.14-15)

Отже, установивши, що арешт на автомобіль накладено в кримінальному провадженні за правилами КПК України 2012 року, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що питання про зняття такого арешту треба розглядати за правилами цивільного судочинства, пославшись при цьому на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту автомобіля.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції суду під час вирішення питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року, та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 червня 2020 року у справі №727/2878/19 (провадження №14-516цс19) вирішила відступити від висновку, сформульованого в пункті 49 постанови від 15 травня 2019 року у справі №372/2904/17-ц, у тій частині, що питання про скасування арешту майна, накладеного за КПК України 2012 року, після закриття слідчим кримінального провадження слід вирішувати за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин апеляційна скарга ГУНП в Дніпропетровській області підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст.367,374,377,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 січня 2022 скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування арешту майна закрити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 362 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.