Провадження № 22-ц/812/968/22 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2022 року м. Миколаїв

справа № 487/1779/22

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

переглянувши в апеляційному порядку у письмовому провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 (третя особа - Філія «Дельта лоцман» ДП «Адміністрація морських портів України»)

про стягнення безпідставно набутих коштів

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1 - адвоката Тимченко Анастасії Олександрівни

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 14 вересня 2022 року суддею Притуляк І.О. в приміщенні цього ж суду (повне рішення складено 23 вересня 2022 року),

У С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_3 , звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , який на час смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 та працював старшим лоцманом у філії «Дельта Лоцман» ДП «АМПУ».

Після смерті ОСОБА_4 філія «Дельта лоцман» ДП «АМПУ» виплатила ОСОБА_2 60 209,54 грн. за листами непрацездатності, а також в рахунок оплати по лікарняним листам та 79 604,33 грн. компенсації витрат на поховання, матеріальної допомоги та розрахунку по заробітній платі та невикористаної відпустки. 4 лютого 2022 року вона, позивачка, звернулась до ОСОБА_2 з вимогою про повернення їй, як члену сім`ї померлого, половини отриманих коштів, але отримала відмову.

Посилаючись на порушення своїх прав члена сім`ї та положення статті 1227 ЦК, статті 3 СК, та збільшивши позовні вимоги ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 з урахуванням відсотків за користування чужими коштами, пені, 3% річних та індексації (статті 549, 625 ЦК) станом на серпень 2022 року - 86192,12 грн., а також 992,40 грн. судового збору та 15000 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, у відзиві на позовну заяву зазначила, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 з 9 жовтня 2010 року, проживала з ним разом однією сім`єю та була єдиним членом його сім`ї у розумінні статті 3 СК та рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року у справі №5-рп/99. Право на отримання заробітної плати, соціальних виплат за час непрацездатності та інших компенсаційних платежів вона набула на підставі статті 1227 ЦК як член сім`ї померлого ОСОБА_4 . Позивачка ОСОБА_1 до кола цих осіб не відноситься, оскільки разом з батьком не проживала (зареєстрована за іншою адресою), спільним побутом, а також правами та обов`язками не пов`язана. ОСОБА_2 також просила стягнути з ОСОБА_1 15 000 грн. витрат на правничу допомогу.

У відповіді на відзив представник ОСОБА_1 наголошував, що головною ознакою сім`ї є кровне споріднення, а тому діти є членами сім`ї своїх батьків незалежно від того, проживають вони разом або окремо. Таке тлумачення випливає з положень статті 3 СК, статті 64 ЖК, Закону «Про попередження насильства в сім`ї», Закону «По запобігання та протидію корупції», податкового законодавства тощо. За таких обставин позивачка набула право на частину коштів, які належали її батьку відповідно до статті 1227 ЦК.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що позивачка ОСОБА_1 , як особа, що досягла повноліття, незалежно від кровного споріднення з ОСОБА_4 , не може вважатися членом сім`ї померлого, оскільки разом з ним не проживала, не була пов`язана спільним побутом та не мала з ним взаємних прав та обов`язків. За таких обставин ОСОБА_1 не набула право на отримання виплат, передбачених статтею 1227 ЦК, а тому вимоги про стягнення з ОСОБА_2 половини отриманих сум (з урахуванням процентів, 3% річних, інфляційних втрат тощо) є необґрунтованими. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правничу допомогу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через представника, просила рішення скасувати, та задовольнити позов. Апелянт наголошував, що для визначення членства сім`ї кровне споріднення є головною ознакою сім`ї, а спільне проживання вже вторинною. Член сім`ї (у сімейно-правовому аспекті) - це особа, яка має тісний правовий зв`язок із сім`єю, що ґрунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, інших формах влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством. Діти відносяться до членів сім`ї своїх батьків у будь-якому випадку, в тому числі і при окремому проживанні. Між нею та померлим батьком був тісний зв`язок, він періодично проживав разом з нею, частково сплачував за неї комунальні платежі за квартиру, надавав матеріальну допомогу, а саме сплачував за її навчання, оплатив операцію її матері (колишній дружині), надавав іншу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_2 , діючи через представника та посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Представник наголошував на правильному тлумаченні судом поняття «член сім`ї» та відповідному застосуванні норм цивільного законодавства. При цьому нові докази, додані представником позивача до апеляційної скарги, не були надані суду своєчасно, а тому є неналежними.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справу розглянуто в порядку письмового провадження у відсутності сторін.

Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, закон визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Відповідна стаття має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного вузького кола осіб, для яких спільно з отримувачем таких сум, вони є основним джерелом до існування. Причому об`єднані ці кошти за ознакою їх призначення. Всі вони спрямовані на досягнення єдиної мети - забезпечення спадкодавця засобами до існування.

Цією нормою (стаття 1227 ЦК) закріплено два види відносин: 1) за наявності членів сім`ї, які вирішили скористатися своїм правом на отримання належних спадкодавцеві соціальних виплат; 2) за відсутності членів сім`ї спадкодавця.

У разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Перелік соціальних виплат, що передаються членам сім`ї спадкодавця, має невичерпний характер та зазвичай конкретизується в інших нормативно-правових актах.

Зміст статті 1227 ЦК не визначає, хто саме належить до членів сім`ї спадкодавця.

Це питання набуває актуальності з урахуванням того, що у законодавстві відсутній єдиний підхід стосовно віднесення тих чи інших осіб до членів сім`ї. Традиційно це поняття розглядається в аспекті житлових, сімейних, цивільних відносин, а також відносин із соціального забезпечення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» від 3 червня 1999 року №5-рп/99 існує об`єктивна відмінність його змісту залежно від галузі законодавства. Враховуючи відсутність в ЦК спеціальної норми, яка б визначала членів сім`ї, слід застосовувати положення частини 2 статті 3 СК.

За правилами частини 2 статті 3 СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Зазначена норма робить виключення, із загального правила про обов`язкове спільне проживання членів сім`ї. Так, законодавець передбачив, що діти будуть відноситися до членів сім`ї своїх батьків в будь-якому випадку окремого проживання, незалежно від поважності причин цього.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина 4 статті 3 СК).

Відповідно до часини 1 статті 6 СК правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Конституційний Суд України у вищеназваному рішенні зазначив, що членами сім`ї є особи, які постійно мешкають разом і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (абзац 5 пункту 6 мотивувальної частини ).

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є:

1) спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками),

2) спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Верховного Суду від 23.05.2020 року у справі №686/8440/16-ц, провадження №61-15699св19).

При цьому сукупність таких критеріїв носить обов`язковий, а не альтернативний характер.

Судом встановлено, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 9 жовтня 2010 року (а.с.83).

Подружжя проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.64,65).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_4 (а.с.5).

Зареєстрована та проживає позивачка за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.4).

За життя ОСОБА_4 працював у філії «Дельта Лоцман» ДП «АМПУ» на посаді старшого лоцмана.

Після смерті ОСОБА_4 за місцем його роботи були нараховані та виплачені його дружині ОСОБА_2 грошові кошти: 29 грудня 2021 року - 4631,50 грн. оплати непрацездатності за рахунок коштів ФСС; 30 грудня 2021 року - 13894,51 грн. оплати непрацездатності за рахунок коштів ФСС; 6 січня 2022 року - 79 604,33 грн. компенсації витрат на поховання, матеріальної допомоги, заробітної плати та компенсація невикористаної відпусти; 21 січня 2022 року - 41683,53 грн. оплати непрацездатності за рахунок коштів ФСС (а.с.15, 15зворот).

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачка ОСОБА_1 є повнолітньою особою, на час смерті свого батька ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) спільно з ним не проживала, спільним побутом зі спадкодавцем не пов`язана та взаємних прав та обов`язків не мала.

За таких обставин суд дійшов вмотивованого висновку, що станом на 12 грудня 2021 року ОСОБА_1 членом сім`ї свого батька ОСОБА_4 не була, а тому і не набула за статтею 1227 ЦК право на отримання суми заробітної плати, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та інших соціальних виплат, які були нараховані за місцем роботи померлого ОСОБА_4 та виплачені у період грудня 2021 року-січня 2022 року його дружині ОСОБА_2 , як члену його сім`ї.

Апеляційний суд не може вважати переконливим посилання апелянта на те, що, оскільки головною ознакою сім`ї є кровне споріднення, то діти є членами сім`ї своїх батьків незалежно від місця свого проживання.

Насамперед, створення сім`ї, зокрема, на підставі кровного споріднення як то передбачено частиною 4 статті 3 СК, не виключає необхідність встановлення сукупності критеріїв, які визначає частина 1 цієї норми: спільне проживання, спільний побут та взаємні права й обов`язки.

Відсутність однієї з ознак сім`ї у випадках, не віднесених до виключень (абзаци 2,3 частини 2 статті 3 СК), перешкоджає визначенню однієї особи членом сім`ї іншої особи.

При цьому позивачку ОСОБА_1 , не можна віднести до виключень, передбачених абзацом 3 частини 2 статті 3 СК, оскільки вона досягла повноліття у 2014 році, а тому, залишаючись донькою ОСОБА_4 , з цього часу втратила статус дитини у розумінні статті 6 СК.

Посилання апелянта на положення законів, які визначають статус дітей, пов`язані з невірним тлумаченням умов віднесення осіб до цієї категорії.

Не змінює правовідносини сторін і посилання позивачки на те, що вона підтримувала з батьком тісний зв`язок, він за життя тимчасово проживав у неї, надавав їй матеріальну допомогу, оплачував навчання тощо.

Такі обставини можуть свідчити про характер взаємовідносин батька та доньки, чуйне та дбайливе ставлення одне до одного, добровільну підтримку з боку батька та інше.

Але ці факти не доводять спільного проживання цих осіб, спільного побуту та наявність сталих взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що є необхідною умовою для виникнення у доньки прав, передбачених статтею 1227 ЦК.

Доводів, які би свідчили, що отримані відповідачкою ОСОБА_2 виплати виходять за межі тих виплат, що передаються членам сім`ї спадкодавця, позовна заява та апеляційна скарга не містять.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не доводять порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тимченко Анастасії Олександрівни залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

---------------------------------

повну постанову складено 8 грудня 2022 року