Справа № 669/600/22
Провадження № 2/669/181/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Давидюка О.І.,

з участю: секретаря судового засідання Дем`янюк Н.М.,

представника позивача адвоката Орендарчук В.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Іванова А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Білогір`я в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Шепетівського районного нотаріального округу Разумей Лариса Олександрівна, про тлумачення заповіту та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Шепетівського районного нотаріального округу Разумей Лариса Олександрівна, про встановлення заповіту нікчемним,

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про тлумачення заповіту від 07 серпня 2001 року, посвідченого головою Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 28.

Позовна заява мотивована тим, що її баба ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0783 га (кадастровий № :05:007:0332).

Вищевказана земельна ділянка належала ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 597469, який був виданий останній взамін на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0363425.

Вказала, що згідно із заповітом від 07 серпня 2001 року ОСОБА_3 усе майно, яке буде належати їй на день смерті, заповіла ОСОБА_1 , а зазначену земельну ділянку ОСОБА_4 (позивачу), зазначивши в заповіті: «зем. сертифікат серії ХМ № 0363425».

Зазначила, що після смерті ОСОБА_3 вона своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 07 серпня 2001 року до приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Разумей Л.О., проте 14 липня 2022 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в частині вказаного об`єкта нерухомості, оскільки відповідно до поданих нею правовстановлюючих документів ОСОБА_3 була власником саме земельної ділянки згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 597469, а не сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0363425.

Стверджувала, що нотаріус дійшов висновку про відсутність в заповіті ОСОБА_3 розпорядження щодо належної їй земельної ділянки з огляду на різницю в нормативно-правовому визначенні та тлумаченні понять «земельна ділянка» і «сертифікат на право на земельну частку (пай)» як об`єктів нерухомості.

Крім того, зазначила, що із заявою про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса звернувся також рідний син померлої відповідач ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просила суд ухвалити рішення про тлумачення заповіту ОСОБА_3 від 07 серпня 2001 року, посвідченого головою Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 28, а саме: уважати волю заповідача такою, що майно, належне ОСОБА_3 , яке входить до складу спадщини за даним заповітом, зокрема «зем. сертифікат серії ХМ № 0363425», відповідає земельній ділянці для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0783 га (кадастровий № :05:007:0332), яка розташована на території Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області та належала ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 597469.

03 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов до ОСОБА_2 про встановлення заповіту від 07 серпня 2001 року, який посвідчений головою Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, нікчемним.

Так, в обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що в рішеннях сесії Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області не виявлено рішення щодо повноважень виконання-вчинення нотаріальних дій, в тому числі на посвідчення вказаного заповіту головою Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, а тому просив встановити його нікчемність.

Представник позивача за первісним позовом адвокат Орендарчук В.О. в судовому засіданні вимоги, викладені в первісній позовній заяві, підтримала повністю, просила позов задовольнити, зустрічний позов відповідача не визнала.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Іванов А.Б. в судовому засіданні вимоги, викладені в первісній позовній заяві, не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, а просили задовольнити зустрічний позов.

Третя особа приватний нотаріус Шепетівського районного нотаріального округу Разумей Л.О. в судове засідання не з`явилася.

Вислухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні первісного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

З матеріалів спадкової справи № 13/2021, наданої приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Разумей Л.О. (а.с. 37-65), судом встановлено наступне.

Так, згідно даних заповіту від 07 серпня 2001 року, який посвідчений головою Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області Царик М.С. та зареєстрований в реєстрі за № 28, ОСОБА_3 , мешканка с. Окіп Білогірського району Хмельницької області, на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, а саме: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй по закону на день смерті заповіла ОСОБА_1 , зем. сертифікат серія ХМ № 0363425 ОСОБА_4 (а.с. 60). Правомірність зміни прізвища позивача ОСОБА_2 , яке було зазначене в свідоцтві про її народження НОМЕР_1 як « ОСОБА_5 » на прізвище « ОСОБА_6 », а згодом на прізвище « ОСОБА_7 » підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17 червня 2020 року № 9, свідоцтвом про розірвання шлюбу від 29 вересня 1991 року НОМЕР_2 та свідоцтвом про одруження від 02 лютого 2005 року НОМЕР_3 (а.с. 8-10, 53-54).

Із свідоцтва про смерть від 28 жовтня 2020 року серії НОМЕР_4 , виданого Білогірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Хмельницький), слідує, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Окіп Білогірського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис № 154 (а.с. 13, 39).

13 березня 2021 року до приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Разумей Л.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 звернувся син померлої ОСОБА_1 (а.с. 38).

На підставі вищевказаної заяви ОСОБА_1 від 13 березня 2021 року, яка була зареєстрована приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Разумей Л.О. за № 33, цього ж дня вказаним приватним нотаріусом була заведена спадкова справа № 13-2021 (номер у Спадковому реєстрі: 67340263), що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 13 березня 2021 року № 63913543 (а.с. 47).

Також, 20 квітня 2021 року (вх. № 46-01-17 від 23 квітня 2021 року), до того ж приватного нотаріуса, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 звернулася ОСОБА_2 , посилаючись на заповіт, посвідчений головою Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області від 07 серпня 2001 року за реєстровим № 28 (а.с. 57).

Однак, як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Разумей Л.О. було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом (заповітом) після смерті ОСОБА_3 , оскільки, враховуючи наявність спору між ними, виникла необхідність в тлумаченні заповіту щодо спадкового майна (а.с. 27, 58).

Позивач ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом на звернення до суду за захистом, передбаченим ст. 4 ЦПК України, просила розтлумачити зміст заповіту, покликаючись на положення ст. ст. 213, 1256 ЦК України, а відповідач ОСОБА_1 , в свою чергу, просив встановити, що даний заповіт в силу положень ст. 1257 ЦК України є нікчемним.

Так, згідно ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями, а у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1247 ЦК України заповіт складається в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними в ст. ст. 1251-1252 цього Кодексу.

Також, ч. 1 ст. 541 ЦК України (в редакції станом на серпень 2001 року) передбачала, що заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Підпунктом 5 п. «б» ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції станом на серпень 2001 року) до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад віднесено вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» (в редакції станом на серпень 2001 року) у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, зокрема, посвідчують заповіти.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (в редакції станом на серпень 2001 року) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад встановлюється цим законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до п. 2 Розділу І (Загальні положення) Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, яка діяла на час складення оспорюваного заповіту, нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 669/583/21, зокрема з наданої на запит суду довідки архівного відділу Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 23 березня 2022 року № С-6/05-15, вбачається, що в рішеннях сесії Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області рішення щодо виконання-вчинення нотаріальних дій станом на серпень 2001 року не виявлено (а.с. 99-103).

Таким чином, суд приходить до висновку, що голова Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області Царик М.С., посвідчивши заповіт від 07 серпня 2001 року, вчинила дію, яка не входила до її посадових обов`язків.

Оскільки учасниками справи не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що голова Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області Царик М.С. в передбаченому законодавством порядку була уповноважена на вчинення нотаріальних дій, зокрема посвідчувати оспорюваний заповіт від 07 серпня 2001 року, суд вважає, що даний правочин у встановленому порядку не посвідчений.

Частиною 1 ст. 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що складений від імені ОСОБА_3 заповіт від 07 серпня 2001 року, який посвідчений головою Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області та зареєстрований в реєстрі за № 28, є нікчемним.

Щодо первісного позову ОСОБА_2 про тлумачення заповіту суд вважає, що підстав для його задоволення немає, оскільки в силу положень ст. ст. 213, 1256 ЦК України нікчемний заповіт не підлягає тлумаченню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн (а.с. 75).

Керуючись ст. 541 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. ст. 15, 16, 203, 213, 215, 216, 1256, 1257 ЦК України (в редакції 2003 року), ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Шепетівського районного нотаріального округу Разумей Лариса Олександрівна, про тлумачення заповіту, відмовити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Шепетівського районного нотаріального округу Разумей Лариса Олександрівна, про встановлення заповіту нікчемним задовольнити.

Встановити, що складений від імені ОСОБА_3 заповіт від 07 серпня 2001 року, який посвідчений головою Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області та зареєстрований в реєстрі за № 28, є нікчемним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного судового рішення 09 грудня 2022 року.

Суддя О. І. Давидюк