ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5423/22 Справа № 207/2010/21 Суддя у 1-й інстанції - Подобєд О. К. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Свистунової О.В., Пищиди М.М.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 квітня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про стягнення заборгованості по заробітній платі за роботу за сумісництвом, компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за роботу за сумісництвом, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за роботу за сумісництвом, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненою позовною заявою до Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про стягнення заборгованості по заробітній платі за роботу за сумісництвом, компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за роботу за сумісництвом, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за роботу за сумісництвом, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що він з 22 квітня 2008 року перебував в трудових відносинах з Акціонерним товариством «Дніпровська теплоелектроцентраль» на посаді начальника воєнізованої охорони на підставі наказу № 100 від 21.04.2008 року. З 17 червня 2009 року він був переведений на посаду начальника служби безпеки, про що є відповідні підтверджуючі записи в трудовій книжці. На даному підприємстві мав загальний стаж 12 років з 22.04.2008 по 22.07.2020.

На виконання умов Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014, № 1700-УІІ відповідачем були здійснені кроки по реалізації покладених законом обов`язків щодо розроблення «Положення про роботу з питань виявлення, запобігання та протидії корупції ПАТ «Дніпродзержинська Теплоелектроцентраль» від 10.03.2016, видано наказ по підприємству № 34/1 від 03.03.2016 року про призначення його на посаду «Уповноваженої особи з питань виявлення, запобігання та протидії корупції», а також затверджено посадову інструкцію «Уповноваженої особи з питань виявлення, запобігання та протидії корупції» від 10.03.2016 та положення про роботу з питань виявлення, запобігання та протидії корупції ПАТ «ДДТЕЦ» від 10.03.2016р.

Таким чином, починаючи з березня 2016 року він фактично працював за внутрішнім сумісництвом (на тому ж підприємстві) за основним місцем роботи на посаді начальника служби безпеки та за місцем роботи за сумісництвом на посаді уповноваженого з питань виявлення запобігання та протидії корупції.

З 18 травня 2020 року виконуючим обов`язки Генерального директора було призначено ОСОБА_2 . Впродовж червня, липня 2020 року від в.о. генерального директора Аулова В.В. постійно надходили пропозиції щодо написання ним заяви на звільнення за власним бажанням або за згодою сторін. На підставі вище викладених фактів, а також на тлі більш ніж двомісячних, повсякденних важких душевних переживань з цього приводу, у липні 2020 року, ним була подана заява про припинення дії та розірвання безстрокового трудового договору за взаємною згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП.

20 липня 2020 року на підставі наказу № 46, його було звільнено з посади Начальника служби безпеки, про що є відповідний запис у трудовій книжці. Заяву про звільнення його з посади уповноваженої особи з питань виявлення, запобігання та протидії корупції він не подавав відповідачу, відповідний наказ не видавався та відповідний запис про це в трудовій книжці Відповідачем не робився, але фактично за цією посадою він перебував з Відповідачем в трудових відносинах.

Відповідач починаючи з 03.03.2016 року по 22.07.2020 року регулярно неправильно нарахував та здійснював йому виплату заробітної плати по займаним посадам, оскільки оплата роботи за внутрішнім сумісництвом відповідачем не здійснювалась взагалі, що є порушенням вимог ст. 21 КЗпП України. Всупереч вимогам зазначеної норми КЗпП України, роботодавець не здійснював оплату його роботи за сумісництвом.

З метою з`ясування чи всі належні при звільнені виплати йому були виплачені, листом від 16.09.2020р. він звернувся до Відповідача з проханням надати детальну інформацію у формі належним чином засвідченої «Довідки» про нарахування заробітної плати з докладним описом усіх складових нарахувань за виконання трудових обов`язків на АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» у період, починаючи з 01.01.2016 року по фактичну дату його звільнення, а також надати належним чином засвідчену копію колективного трудового договору, який діяв у період починаючи з 01.01.2016 року по фактичну дату звільнення.

З тексту довідок про дохід вбачається, що останні містять інформацію про дохід отриманий ним за період з 01.01.2016 по 22.07 2020 на посаді начальника служби безпеки. Довідки про доходи за роботу за сумісництвом на посаді уповноваженого з питань виявлення запобігання та протидії корупції йому надані не були. Лише в довідці про дохід, отриманий за період з 01.01.2020 по 22.07.2020 від 20.10.2020 № 1458/06 було зазначено (без зазначення складових та періодів, за які нараховується компенсація, або наведення будь якого розрахунку), що компенсація за невикористану відпустку по посаді начальника служби безпеки склала 88493,68 грн. Докладний опис усіх складових нарахувань за виконання трудових обов`язків, в тому числі компенсації за невикористану відпустку, яку отримав при звільненні йому надано не було.

З метою відновлення порушеного права, листом від 05.01.2021р. він звернувся до Відповідача з проханням виплатити йому: заборгованість по заробітній платі за роботу за сумісництвом на посаді Уповноваженої особи з питань виявлення, запобігання та протидії корупції за період з 03.03.2016 по 22.07.2020 з урахуванням премії за виконання виробничо-господарських показників 20% в сумі 216862,80 грн.; компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки за роботу за сумісництвом на посаді Уповноваженої особи з питань виявлення, запобігання та протидії корупції; компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за роботу за сумісництвом на посаді Уповноваженої особи з питань виявлення, запобігання та протидії корупції в сумі 19908,87 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням заробітку по основній посаді начальника служби безпеки та Уповноваженої особи з питань виявлення, запобігання та протидії корупції за період з 23.07.2020 по день фактичної виплати; надати докладний розрахунок належних йому сум при звільненні 22.07.2020, в тому числі розрахунок компенсації за невикористану відпустку в сумі 88493,68 грн., яка була виплачена йому за роботу на посаді начальника служби безпеки та розрахунок належним та невиплачених сум за посадою Уповноваженої особи з питань виявлення, запобігання та протидії корупції за період з 03.03.2016 по 22.07.2020р.

Але, листом від 20.01.2021 (вих. № 104/07), йому було відмовлено з тих підстав, що на підприємстві посада уповноваженого з питань виявлення, запобігання та протидії корупції відсутня, тому Відповідач не може здійснити таку виплату. Також до зазначеного листа була надана довідка від 20.01.2021 № 99/03 про те, що з 03.03.2016 по 10.06.2020 посада уповноважений з антикорупційної діяльності не було згідно штатних розписів. Зазначене стало приводом для звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи, що починаючи з 03.03.2016 сторони фактично перебували у трудових відносинах не тільки за посадою начальника служби безпеки, а й за посадою уповноваженого з питань виявлення запобігання та протидії корупції за внутрішнім сумісництвом, відповідно до ст. 94 КЗпП, Відповідач повинен був виплачувати позивачу заробітну плату - винагороду, обчислену у грошовому виразі, за виконану ним роботу.

Як зазначалось вище, ч.1 ст. 64 Закону № 1700-УІІ в редакції від 01.03.2016 року передбачено, що «Уповноважений є посадовою особою юридичної особи, що призначається відповідно до законодавства про працю керівником юридичної особи або її учасниками (засновниками) у порядку, передбаченому ухваленою антикорупційною програмою».

Правовий зміст ч.1 ст. 21 КЗпП вказує, що працівник зобов`язаний виконувати роботу передбачену виключно трудовим договором. Укладення будь-якого трудового договору з працівником здійснюється під посаду передбачену штатним розписом відповідного підприємства та колом обов`язків визначених для цієї посади у посадовій інструкції.

Таким чином, з 03.03.2016 відбувалось виконання ним трудових обов`язків на основі суміщення професій (посад), передбаченого ст. 105 КЗпП.

Відповідно до ст. 105 КЗпП України, працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

Суміщення посад може бути встановлено за заявою працівника або на підставі прийнятого роботодавцем рішення. Таким рішенням є наказ № 34/1 від 03.03.2016р. Більше того, Відповідач був проінформований листом Фонду державного майна України про обов`язковість введення окремої посади Уповноваженого на підприємстві.

НАЗК інформувало відповідних юридичних осіб публічного права, що ЗУ № 1700-УІІ визначає саме введення окремої посади Уповноваженого, до компетенції якого належить виключно здійснення реалізації антикорупційної програми юридичної особи, та призначення особи на цю посаду відповідно до законодавства про працю, а не покладання виконання обов`язків (визначення) на одного з працівників юридичної особи.

Крім того, згідно з інформацією Міністерства соціальної політики України, наданою листом від 10.01.2018 № 503/0/2-18/28, у зв`язку із введенням Законом посади Уповноваженого до Національного класифікатора України ДК 003:2010 «Класифікатор професій» затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, Зміною № 3 внесено назви посад «професіонал з антикорупційної діяльності» та «Уповноважений з антикорупційної діяльності» (наказ Мінекономрозвитку від 02.09.2015 № 1084).

Отже, й НАЗК та Фонд державного майна України в листі доводило до відома підприємств про необхідність введення окремої осади Уповноваженого у юридичних особах, які відповідають критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 62 ЗУ № 1700-УІІ.

Таким чином, починаючи з 03.03.2016 року, Відповідач регулярно не доплачував належну йому частину заробітної плати, яка повинна розраховуватись відповідно до положень колективного трудового договору підприємства Відповідача.

З тексту Колективного договору вбачається, що відповідно до Додатку 5 «Положення про оплату праці і матеріальне заохочення працівників ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ», а саме п.3.2.4 - за суміщення професій (посад), за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу робіт, за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників - доплати одному працівнику максимальними розмірами не обмежуються і визначаються виходячи з фактичного додаткового завантаження працівників.

Додаток 5.3. «Перелік доплат і надбавок до тарифних ставок і посадових окладів працівників ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ», на які нараховується премія за виконання ВГП» до колективного трудового договору передбачає, що доплати здійснюються для працівників за суміщення професій (посад).

Конкретний розмір оплати за роботу за суміщенням Колективним договором не встановлений, але, відповідно до ч.1 ст. 95 КЗпП заробітна плата не може бути менше мінімально встановленого розміру оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.

Таким чином, з Відповідача підлягає стягненню заробітна плата незаконно не виплачена йому за роботу на посаді Уповноваженої особи з питань виявлення, запобігання та протидії корупції за період 03.03.2016 по 22.07.2020.

У відповідності із ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 № 928-УІІІ у 2016 році мінімальна заробітна плата складала у місячному розмірі: з 1 січня - 1378,00 грн., з 1 травня - 1450,00 грн., з 1 грудня - 1600,00 грн. Таким чином за період з 03.03.2016 по 31.12.2016 року стягненню підлягає заробітна плата в сумі 14506,00 грн. ((1378*2)+(1450*7)+1600 = 14506,00).

У відповідності із ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 №1801-VIII у 2017 році мінімальна заробітна плата складала у місячному розмірі: з 1 січня - 3200,00 грн. Таким чином за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 стягненню підлягає заробітна плата в сумі 38400,00 грн. (3200*12=38400).

У відповідності із ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 №2246-УІІІ у 2018 році мінімальна заробітна плата складала у місячному розмірі: з 1 січня - 3723,00 грн. Таким чином за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 стягненню підлягає заробітна плата в сумі 44676,00 грн. (3723*12=44676).

У відповідності із ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 №2629-УІІІ у 2019 році мінімальна заробітна плата складала у місячному розмірі: з 1 січня -4173,00 грн. Таким чином за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 стягненню підлягає заробітна плата в сумі 50076,00 грн. (4173*12=50076).

У відповідності із ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 у 2020 році мінімальна заробітна плата складала у місячному розмірі: з 1 січня - 4723,00 грн. Таким чином за період з 01.01.2020 по 22.07.2020 стягненню підлягає заробітна плата в сумі 33061,00 грн. (4723*7=33061).

Загальний розмір заробітної плати, який підлягає стягненню складає 180719,00 грн. з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Також слід зазначити, що на зазначені вище та невиплачені йому суми заробітної платні щомісяця, згідно з нормами Колективного договору, в тому числі нараховується премія за виконання виробничо-господарських показників (ВГП), оскільки в Колективному договорі передбачено Додаток 5.2. - «Перелік доплат і надбавок до тарифних ставок і посадових окладів працівників ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ», на які нараховується премія за виконання ВГП.

Відповідно до п.4 Додатку 5.1. «Положення про преміювання керівників, професіоналів, фахівців, службовців і робітників за виконання виробничо-господарських показників (ВПГ) ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» - непромисловому персоналу премія нараховується в розмірі до 20%, її розмір залежить від кваліфікації працівника: керівникам - до 20%; професіоналам, фахівцям, службовцям - до 15%; робітникам - до 10%.

Відповідно до п.1.6 «Положення про роботу з питань виявлення, запобігання та протидії корупції Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» затвердженого головою правління 10.03.2016 - Посада Уповноваженої особи віднесена до професійної групи «Керівники».

Тобто він також має право на виплату премії в розмірі 20% від посадового окладу уповноваженого, оскільки п.3 Положення про преміювання керівників, професіоналів, фахівців, службовців і робітників за виконання ВГП передбачено, що премія за виконання ВГП нараховується на посадовий оклад з урахуванням доплат і надбавок (Додаток 5.3. до цього Положення).

Враховуючи, що за основною посадою начальника служби безпеки він щомісячно отримував премію за ВГП, то й за посадою, на якій він працював за суміщенням також повинна була нараховуватись премія, але, в порушенням вимог ст. 95, 105 КЗпП, Відповідач відповідну оплату не здійснював.

За період з 03.03.2016 по 22.07.2020 розмір не виплаченої премії за виконання ВГП становить 36143,80 грн.

Таким чином, станом на день подання позову, йому не було виплачено заробітну плату з урахуванням премії за роботу за сумісництвом на посаді уповноваженої особи з питань виявлення, запобігання та протидії корупції.

У зв`язку з тим, що заробітна плата не була виплачена йому своєчасно з вини Відповідача, на заборгованість за період з 03.03.2016 по 30.04.2021 нараховується компенсація в сумі 32726,23 грн., яка обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»).

Крім того, виплаті на його користь підлягає й компенсація за невикористану відпустку за роботу на посаді Уповноваженого.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР, громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи мають право на відпустки.

Особам з інвалідністю І і II груп надається щорічна основна відпустка тривалістю 30 календарних днів, а особам з інвалідністю ІІІ групи 26 календарних днів (ст.6 Закону України «Про відпустки»).

Оскільки він є інвалідом III групи, то і по основному місцю роботи, і за місцем роботи за сумісництвом має право на щорічну відпустку тривалістю 26 календарних днів.

Статтею 24 Закону України «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

Таким чином, при звільненні Відповідач повинен був виплатити йому компенсацію за невикористану відпустку за місцем роботи за сумісництвом. Оскільки за цією посадою у відпустці я не перебував жодного разу, то компенсації підлягає невикористані 112 днів відпустки. Кількість днів розрахована виходячи за період з 03.03.2016 року по 22.07.2020, що дорівнює чотирьом рокам та чотирьом місяцям. За чотири роки кількість днів щорічної відпустки дорівнює 104 дні (26х4=104). За чотири місяці - 8 (2 дні відпустки щомісячно х 4 = 8). Отже загальна кількість днів невикористаної відпустки дорівнює 112 днів.

Відповідно до п.7 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995, №100 (в редакції, що діяла до 09.12.2020) нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Невиплачений заробіток за останні 12 місяців перед його звільненням за період з 01.06.2019 по 30.06.2020 становить 64050,00 грн. З відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору, розмір компенсації за невикористану відпустку складатиме 16128,00 грн.

Таким чином, в день звільнення із ним не було проведено повного розрахунку та виплати всіх належних йому сум.

У відповідності із ст. 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Його не було письмово повідомлено перед виплатою про нараховані йому суми, а остаточний розрахунок не здійснено.

Враховуючи, що з моменту подання позову та до цього часу вже сплинув певний час, то компенсація втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за роботу за сумісництвом підлягає збільшенню та стягненню по день постановлення судового рішення в даній справі.

Станом на 31.10.2021 розмір компенсації складає 40138,30 грн.

Статтею 117 КЗпП передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Виходячи з мінімального розміру заробітної плати за посадою Уповноваженого, яка повинна була виплачена Позивачу за травень, червень 2020 року, середньоденний заробіток становить 967,00 грн. З урахуванням невиплаченого доходу за посадою Уповноваженого та доходу, отриманого за основним місцем роботи за посадою начальника служби безпеки (4723+4723+14487,87+13781,37=37715,00 грн./39=967,00).

Отже сума компенсацій за несвоєчасно проведений розрахунок при звільненні за період з 23.07.2020 по 30.04.2021 становить 272694,00 грн. (967,00х282 дні затримки=272694,00 грн.) без відрахування податків та зборів.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 272694,00 грн. Позивачем було розраховано виходячи з середньоденного заробітку 967,00 грн. за 282 дні затримки, з 23.07.2021 по 30.04.2021. Але з часу подання позову також сплинув час, тому позовні вимоги по його стягненню також підлягають збільшенню та стягненню по день постановлення судового рішення по даній справі. Отже сума компенсацій за несвоєчасно проведений розрахунок при звільненні за період з 23.07.2020 по 31.10.2021 становить 420645,00 грн. (967,00х435 днів затримки=420645,00 грн.) без відрахування податків та зборів.

З огляду на вищевикладене, його трудові права були порушені та підлягають захисту в судовому порядку. Просив позов задовольнити.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 квітня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про стягнення заборгованості по заробітній платі за роботу за сумісництвом, компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за роботу за сумісництвом, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за роботу за сумісництвом, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що судом неповному обсязі з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

До Дніпровського апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що договір з уповноваженим з питань виявлення корупції не укладався, а отже і підстави для нарахування заробітної плати відсутні. Також, фактів реального здійснення діяльності ОСОБА_1 , як уповноваженого з питань виявлення, запобігання та протидії корупції за сумісництвом не доведено та позивач не заявляв будь-яких претензій щодо розміру оплати праці.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 22 квітня 2008 року був прийнятий на посаду начальника воєнізованої охорони у ВАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» на підставі наказу №100 від 21.04.2008 року (а.с.14, том 1).

З 17 червня 2009 року позивач був переведений на посаду начальника служби безпеки у ВАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» на підставі наказу №109 від 16.06.2009 року (а.с.13, том 1). На даному підприємстві ОСОБА_1 мав загальний стаж 12 років з 22.04.2008 року по 22.07.2020 року.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07.10.2009 року №160 та наказу НАК «Нафтогаз України» від 04.03.2010 року, ВАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» перейменоване в Публічне акціонерне товариство «Дніпродзержинська ТЕЦ».

На підставі протоколу №1 позачергових загальних зборів ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» від 21.07.2016р., Публічне акціонерне товариство «Дніпродзержинська ТЕЦ» перейменоване в Публічне акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль».

На підставі протоколу №1 позачергових загальних зборів ПАТ «Дніпровська ТЕЦ» від 20.04.2017р., Публічне акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль» перейменоване в Приватне акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль».

На підставі протоколу №1/2018 річних загальних зборів ПрАТ «Дніпровська ТЕЦ» від 25.04.2018р., Приватне акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль» перейменоване в Акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль».

Згідно ст. 62 Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014, № 1700-УІІ, антикорупційною програмою юридичної особи є комплекс правил, стандартів і процедур щодо виявлення, протидії та запобігання корупції у діяльності юридичної особи. В обов`язковому порядку антикорупційна програма затверджується керівниками: 1) державних, комунальних підприємств, господарських товариств (у яких державна або комунальна частка перевищує 50 відсотків), де середньооблікова чисельність працюючих за звітний (фінансовий) рік перевищує п`ятдесят осіб, а обсяг валового доходу від реалізації продукції (робіт, послуг) за цей період перевищує сімдесят мільйонів гривень; 2) юридичних осіб, які є учасниками процедури закупівлі відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", якщо вартість закупівлі товару (товарів), послуги (послуг), робіт дорівнює або перевищує 20 мільйонів гривень.

Положення щодо обов`язковості дотримання антикорупційної програми включаються до трудових договорів, правил внутрішнього розпорядку юридичної особи, а також можуть включатися до договорів, які укладаються юридичною особою. В юридичних особах, зазначених у частині другій цієї статті, для реалізації антикорупційної програми призначається особа, відповідальна за реалізацію антикорупційної програми (далі - Уповноважений), правовий статус якої визначається цим Законом.

На виконання умов Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014, №1700-УІІ, відповідачем були здійснені кроки по реалізації покладених законом обов`язків щодо розроблення «Положення про роботу з питань виявлення, запобігання та протидії корупції ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» від 10.03.2016 та видано наказ по підприємству № 34/1 від 03.03.2016 року про призначення начальника служби безпеки ОСОБА_1 Уповноваженим з питань виявлення, запобігання та протидії корупції», а також затверджено посадову інструкцію «Уповноваженої особи з питань виявлення, запобігання та протидії корупції» від 10.03.2016 року та положення про роботу з питань виявлення, запобігання та протидії корупції ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» від 10.03.2016 року.

22 липня 2020 року на підставі наказу № 46, ОСОБА_1 було звільнено з посади Начальника служби безпеки за ст.36 п.1 КЗпП України, за угодою сторін (а.с.22, том 2).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з АТ «Дніпровська ТЕЦ» з 22.04.2008 року на посаді начальника воєнізованої охорони на підставі наказу № 100 від 21.04.2008 року. З цієї посади ОСОБА_1 22.07.2020 року був звільнений на підставі власної заяви за угодою сторін на підставі наказу № 46 від 20.07.2020 року. Остаточний розрахунок при звільненні з посади начальника служби безпеки було проведено 22.07.2020 року. Боргу АТ «Дніпровська ТЕЦ» перед ОСОБА_1 щодо виплати йому належної заробітної плати не має.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено КЗпП України.

Згідно з частиною першою статті 3 КЗпП Українизаконодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

У статті 105 КЗпП України визначено, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

Суміщення професій (посад) - це виконання працівником на тому ж підприємстві поряд із основною роботою, встановленою його трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою).

У разі суміщення професій (посад): робота за другою посадою не відображається в табелі обліку використання робочого часу; друга посада залишається вакантною; для допущення працівника до роботи за суміщенням посад, за загальним правилом, достатньо подання заяви працівником та видачі керівником наказу про суміщення; окремий трудовий договір не укладається, запис у трудову книжку про суміщення не вноситься; порядок оплати праці встановлюється на підставі положень колективного договору та вказується у наказі про суміщення; оплата роботи за другою посадою на законодавчому рівні класифікується як надбавка до заробітної плати.

Суміщення професій (посад) дозволяється, як правило, в межах тієї ж категорії персоналу, до якої відноситься даний працівник. При виконанні робіт за суміщенням працівникові встановлюються доплати до основної заробітної плати.

Передумовою суміщення професій (посад) є наявність вакансії суміщуваної професії (посади) в штатному розписі.

Щодо питання оплати праці при суміщенні професій (посад) необхідно зауважити, що в обов`язковому порядку до звичайної заробітної плати працівника здійснюється нарахування відповідної доплати.

На відміну від роботи за сумісництвом, що оплачується пропорційно відпрацьованому часу, доплати при суміщенні професій (посад) встановлюються у фіксованих відсотках до тарифної ставки (окладу).

Розмір доплат встановлюється у колективному договорі підприємства або в іншому локальному акті, що регулює питання оплати праці (наприклад, положення про оплату праці). Чинне законодавство України не визначає конкретні розміри відповідних доплат для приватної (небюджетної) сфери.

Доводи апеляційної скарги стосовно назви професіонал з антикорупційної діяльності та уповноважений з антикорупційної діяльності є базовими найменуваннями професій, а назва посади, зазначена в наказі №34/1 від 03.03.2016, з урахуванням вище зазначених приміток, є нічим іншим, ніж розширенням назви професії за потребою користувача із збереженням галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог та коду професії, тобто це є споріднена (однотипна) професійна назва роботи, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки Класифікатором професій визначено лише дві професійні назви робіт: Уповноважений з антикорупційної діяльності та Професіонал з антикорупційної діяльності, а також вказаним Класифікатором професій не визначено, що Уповноважений з питань виявлення, запобігання та протидії корупції, є спорідненою (однотипною) професійною назвою роботи, тому як така назва відсутня у Класифікаторі професій і утворити її за правилами розширення також неможливо.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не було виплачено заробітну плату з урахуванням премії за роботу за сумісництвом на посаді уповноваженої особи з питань виявлення та запобігання та протидії корупції, також не приймаються до уваги, оскільки доказів того що він виконував роботу за сумісництвом а ні суду першої інстанції, а ні при розгляді апеляційної скарги останнім не надано та не доведено факт сумісництва.

На виконання умов Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014, №1700-УІІ, відповідачем були здійснені кроки по реалізації покладених законом обов`язків щодо розроблення «Положення про роботу з питань виявлення, запобігання та протидії корупції ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» від 10.03.2016 та видано наказ по підприємству № 34/1 від 03.03.2016 року про призначення начальника служби безпеки ОСОБА_1 Уповноваженим з питань виявлення, запобігання та протидії корупції, а також затверджено посадову інструкцію «Уповноваженої особи з питань виявлення, запобігання та протидії корупції» від 10.03.2016 року та положення про роботу з питань виявлення, запобігання та протидії корупції ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» від 10.03.2016 року.

Тобто на ОСОБА_1 було покладено лише виконання обов`язків Уповноваженого з питань виявлення, запобігання та протидії корупції, а тому сам договір про роботу за сумісництвом відповідачем з ОСОБА_1 не укладався, а також окремо не визначалась ні тривалість робочого часу, ні порядок оплати праці, а ні надання відпустки тощо.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 квітня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: О.В. Свистунова

М.М. Пищида