Справа № 367/8003/20
Провадження №2-о/367/26/2022
УХВАЛА

Іменем України

27 жовтня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Шаповала О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Таврійський національний університет імені В.І.Вернадського, Міністерство освіти і науки України про встановлення факту навчання, -

встановив:

03.12.2020 до Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Таврійський національний університет імені В.І.Вернадського про встановлення факту навчання, в якому заявник просить встановити факт навчання ОСОБА_1 в Інституті післядипломної освіти Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського в період з 01.10.2012 по 30.06.2014, де вона отримала другу повну вищу освіту за спеціальністю «Українська мова і література», та здобула відповідний освітній рівень; зобов`язати Таврійський національний університет імені В.І. Вернадського внести до Єдиної державної електронної бази з питань освіти чинне рішення суду про встановлення факту навчання та здобуття ОСОБА_1 , другої вищої освіти після закінчення Інституту післядипломної освіти Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського.

Свої вимоги мотивує тим, що вона в Таврійському національному університеті імені В.І.Вернадського здобула свою другу вищу освіту, навчаючись в Інституті післядипломної освіти Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського по спеціальності «Українська мова і література», що свідчить про отримання нею диплому російського зразка щодо присвоєння кваліфікації магістра за спеціальністю «Філологія» та додатку до нього. Згідно архівної довідки від 15.02.2016 № 256/31-19, Заявник в Інституті післядипломної освіти Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського навчалася з 01.10.2012, який успішно закінчила, про що свідчить диплом російського зразка, виданий 30.06.2014. Диплому державного зразка українського навчального закладу про отримання другої вищої світи заявником не було отримано, оскільки, як загальновідомо, станом на середину (травень-червень) 2014 року Крим вже було окуповано і Українська держава фактично втратила контроль над півостровом, тому у заявника і є лише диплом Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського з російською назвою навчального закладу, з відповідною печаткою та реквізитами.

Заявник протягом 2014-2015 років, перебуваючи на території України, постійно зверталася до державних органів освіти з вимогою надати їй диплом встановленого зразка про здобуття нею вищої освіти в результаті закінчення Інституту післядипломної освіти Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського і отримувала відмову, оскільки, за твердженням посадовців, вищий навчальний заклад (Таврійський національний університет імені В.І. Вернадського) не відобразив в Єдиній державній електронній базі з питань освіти факт її навчання.

Зазначене непорозуміння стало можливим внаслідок наявності певних прогалин в українському законодавстві щодо виготовлення та видачі документів про вищу освіту, а також тих військово-політичних подій 2014 року на півдні та сході України, які унеможливили отримання заявником належного документа про вищу освіту.

Факт, про встановлення якого заявляє заявник, має юридичне значення, так як підтверджує факт здобуття нею другої вищої освіти, а відтак може породжувати правові наслідки та впливати на реалізацію заявником своїх прав (права на працю, права на вільний розвиток особистості тощо).

Крім того, вона вказує, що в позасудовому порядку заявник позбавлена можливості отримати диплом державного зразка вищого навчального закладу, де проходила навчання, або його дублікат (відсутня інформація в ЄДЕБО), факт навчання та здобуття вищої освіти підтверджується з російських джерел, тому існує об`єктивна необхідність встановлення даного факту судом.

02.06.2021 до суду надійшла заява про зміну вимоги до заяви, поданої в порядку окремого провадження, в якій заявник просить встановити факт навчання ОСОБА_1 в Інституті післядипломної освіти Таврійського національного університету імені В. І. Вернадського по спеціальності «Українська мова і література» в період з 01.10.2012 по 30.06.2014, який вона закінчила та одержала повну вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста; зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести до Єдиної державної електронної бази з питань освіти на підставі рішення суду інформацію про встановлення факту навчання та одержання ОСОБА_1 , повної вищої освіти в результаті закінчення навчання в Інституті післядипломної освіти Таврійського національного університету імені В. І. Вернадського.

У судовому засіданні 02.06.2021 ухвалою Ірпінського міського суду Київської області залучено в якості заінтересованої особи Міністерство освіти і науки України.

13.07.2021 до суду від Департаменту правового забезпечення Міністерства освіти і науки України надійшов відзив на заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, в якому представник заінтересованої особи вказує, що Міністерство освіти і науки України проти вказаних вимог заперечує повністю, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та наводить відповідні аргументи. Крім того, просить залишити заяву без розгляду, оскільки у справі наявний спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

29.07.2021 до суду надійшла відповідь на відзив на заяву, в якому заявник просить задовольнити подану заяву та зазначає, що вона неодноразово зверталася до керівництва Інституту післядипломної освіти Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського з проханням про видачу диплому державного зразка, що підтверджується наявними у справі доказами, однак завжди отримувала відмову. Інших можливостей вирішення даного питання, окрім звернення до суду з метою встановлення факту, заявник, не має. Встановлення юридичного факту навчання та отримання диплому спеціаліста має юридичне значення для реалізації заявником свого права на працю, гарантованого ст. 43 Конституції України. Надані до суду докази про навчання заявника у вищому учбовому закладі є належними, допустимими, достовірними та достатніми для встановлення відповідного юридичного факту. Доказів, які б спростовували факт навчання заявника, заінтересованими особами надано не було. Крім того, в позасудовому порядку заявник позбавлений можливості підтвердити факт свого навчання у вищому навчальному закладі та здобуття післядипломної освіти, у зв`язку з чим такий факт підлягає встановленню виключно судом. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки від нього залежить реалізація гарантованого Конституцією України та іншими законами права на працю за отриманою професією та спеціальністю. Спір про право в даному випадку не вбачається, оскільки жодна із вимог заявника ніким не оспорюється (Міністерство у відзиві не оспорює жодної із вимог заявника та не наводить ознак наявності спору між заявником і будь-ким в контексті поданої заяви про встановлення факту навчання, а лише просить суд залишити заяву без розгляду як таку, що подана з недотриманням порядку її подання).

У судове засідання представник заявника не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності заявника, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

У судове засідання представники заінтересованих осіб не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи № 367/8003/20, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із частиною першою ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами частини третьої ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України(ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. Встановлення судом певного факту в порядку непозовного провадження можливо лише тоді, коли це не призведе до виникнення спору про право, тобто коли цей факт не торкнеться прав інших осіб.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

З наведеного виходить, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Разом з цим, суд, з даної заяви та характеру правовідносин вбачає спір про право, оскільки даний факт згідно відзиву не визнається заінтересованою особою Міністерством освіти і науки України, а тому має бути доведений в порядку позовного провадження.

Частиною четвертою статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про необхідність залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Таврійський національний університет імені В.І.Вернадського, Міністерство освіти і науки України про встановлення факту навчання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 294, 315 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Таврійський національний університет імені В.І.Вернадського, Міністерство освіти і науки України про встановлення факту навчання - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику її право на звернення до суду за правилами позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Кравчук