ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/2379/21 Номер провадження 22-ц/814/1747/22Головуючий у 1-й інстанції Клименко А.М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2021 року у складі судді Клименка А. М.

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В березні 2021 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилаючись на факт прострочення боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 31.05.2016 та наявність заборгованості, яка виникла станом на 22.02.2021 у сумі 210 091,66 грн і складається із: заборгованості за поточним тілом кредиту 128 236,04 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту 64 793,67 грн, заборгованості за нарахованими відсотками 10 230,59 грн, заборгованості за простроченими відсотками 6 831,36 грн, просив про стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості за кредитом та понесених по справі судових витрат.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н станом на 22 лютого 2021 року у вигляді тіла кредиту в розмірі 128 236,04 грн та судові витрати у сумі 2270 грн.

У задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення відсотків за користування кредитом, нарахованої пені та комісії - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині незадоволених вимог щодо стягнення боргу за простроченим тілом кредиту, представник АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недостатньо повне дослідження письмових доказів та дійсних обставин справи, а тому ухвалення необґрунтованого та незаконного судового рішення, просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 64 793,67 грн, в іншій частині рішення залишити без змін.

Посилається на те, що основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при надання кредитних коштів, отже, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні простроченої заборгованості за наданим кредитом в розмірі 64 793,67 грн.

Вважає, що всупереч статті 1054 ЦК України суд першої інстанції безпідставно звільнив боржника ОСОБА_1 від відповідальності щодо повернення отриманої суми позики, яка підлягає стягненню в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 25.03.2022 № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)» справу прийнято до провадження Полтавським апеляційним судом.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 31.05.2016 між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 шляхом підписання останнім Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку було укладено договір, на виконання якого банком було надано відповідачу грошові кошти у вигляді відновлювального кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 200 000 грн, якій 12.05.2020 змінено до 199 684,37 грн, а 08.12.2020 - до 0,00 грн.

Своїм підписом в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідач підтвердив, що він погоджується з тим, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які він погодився отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua та зобов`язався виконувати та регулярно знайомитися з їх змінами на вказаному сайті Приватбанку.

До анкети-заяви банком додано Довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), яка підписана позичальником 15.05.2020, Витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature та роздруківку Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка не містить даних щодо дати їх затвердження.

Згідно доданого до позовної заяви Розрахунку заборгованості за договором б/н від 31.05.2016, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1 , станом на 22.02.2021 заборгованість за тілом кредиту становить 193 029,71 грн, у тому числі: поточним тілом кредиту - 128 236,04 грн, простроченим тілом кредиту - 64 793,67 грн, а також заборгованості за нарахованими відсотками - 10 230,59 грн та простроченими відсотками - 6 831,36 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що за змістом укладеного між сторонами договору від 31 травня 2016 року, умови якого зафіксовані лише у анкеті-заяві, яка підписана відповідачем, не містять строку повернення кредиту, тому у відповідача до пред`явлення банком вимоги за цим позовом не виникло обов`язку з повернення отриманих коштів, оскільки строк (термін) виконання такого зобов`язання не настав.

Частиною першою статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Правочин є таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частини перша, друга статті 207 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 77-80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як вбачається з наданих по справі доказів, сторони з дотриманням обов`язкової письмової форми не встановили строк дії договору, а зміст зобов`язання, яке виникло на підставі цього договору, не містить обов`язку позичальника повернути позику частинами, тому строк виконання відповідачем обов`язку з повернення кредиту збігається з терміном дії кредитної картки № НОМЕР_1 , який закінчився 28.02.2022 - після пред`явлення позивачем позову у цій справі - 07.03.2021 та ухвалення оскаржуваного рішення судом, отже, доводи позивача про наявність простроченої заборгованості за спірним кредитним договором не знайшли свого підтвердження.

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів фактичного використання відповідачем кредитних коштів - тіла кредиту загальною сумою 193 029,71 грн. Лише розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, таким доказом бути не може, а виписка по картці/ранку 360766 ОСОБА_1 , надана позивачем (а. с. 147 звор.-148), не містить інформації щодо операцій з використання кредитного ліміту, тому достовірно розмір фактично одержаних відповідачем кредитних коштів не доводить.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції з наведених в апеляційній скарзі мотивів та приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін, як ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна