БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/579/22
Провадження № 2/730/230/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2022 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Стрижак Я.О.

представника позивача - адвоката Лепех Л.Л. (в режимі відеоконференції)

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКАР-777» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «АВТОКАР-777» звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь товариства 120856,82 грн майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 12.12.2018р. ОСОБА_1 , працюючи на посаді водія ТОВ «АВТОКАР-777», під час виконання трудових обов`язків скоїв ДТП, заподіявши іншому водію ОСОБА_2 збитки, й постановою суду від 11.09.2019р. був визнаний винним за ст.124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню. Страхова компанія виплатила потерпілому страхове відшкодування в межах ліміту страхової відповідальності, а решту суми коштів з ТОВ «АВТОКАР-777» на користь ОСОБА_2 було стягнуто за судовим рішенням від 02.02.2021р., а саме: 111679,75 грн - матеріальної шкоди, 3000 грн - витрати за експертизу, 5000 грн - витрати на правничу допомогу, 1107,07 грн - оплата судового збору. 14.06.2022р. Печерським ВДВС у м. Києві було відкрито виконавче провадження по стягненню з ТОВ «АВТОКАР-777» на користь ОСОБА_2 120856,82 грн, оплату яких позивач здійснив і що є прямими матеріальними збитками товариства. В зв`язку з цим, в порядку регресу на підставі ст.1191 ЦК України, ст.130, 132, 233 КЗпП України, посадової інструкції водія клопоче про стягнення зазначеного розміру майнової шкоди з відповідача в судовому порядку.

Протокольною ухвалою суду від 19.12.2022р. задоволено клопотання ТОВ «АВТОКАР-777» від 09.12.2022р. про зменшення розміру позовних вимог: з рахуванням наведених у даному клопотанні підстав, які підтверджується матеріалами справи (отримання копії відзиву відповідача 06.12.2022р. після дати призначеного першого судового засідання 30.11.2022р.), у відповідності до ст.127 ЦПК України та керуючись завданнями цивільного судочинства, визначених ст.2 ЦПК України, поновлено позивачу пропущений з поважних причин передбачений п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України строк на подачу вказаного клопотання й прийнято до розгляду зменшення розміру позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства майнової шкоди в розмірі середнього заробітку в сумі 5750,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала й просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснила, що довідка про розмір середнього заробітку ОСОБА_1 готувалася на підставі даних бухгалтерського обліку товариства за останні два календарні місяці роботи працівника й відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідач у встановлений строк подав відзив на позов, у якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки на момент ДТП він перебував з ТОВ «АВТОКАР-777» у трудових відносинах, в зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягають застосуванню спеціальні норми КЗпП України; між ним та позивачем не укладався й в силу посади не міг бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність, тоді як ні посадова інструкція, ні трудовий договір не можуть встановлювати йому як водієві повну матеріальну відповідальність. Відповідач у судовому засіданні позов фактично не визнав у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві та запереченні на клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог. Пояснив, що не заперечує своєї вини у вчиненні ДТП під час керування транспортним засобом ТОВ «АВТОКАР-777» та перебування з товариством трудових відносинах, проте вважає, що позивач переплатив потерпілому суму завданої шкоди, хоча будучи третьою особою за позовом її не оскаржував. За спливом часу не пам`ятає чи отримував таку заробітну плату, яка вказана позивачем у наданій довідці.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

За змістом положень ч.1-3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За загальним правилом, установленим ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Проте не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки у зв`язку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Така

особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися.

Приписами ч.1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зазначена норма, яка регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди, передбачає право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим.

Водночас, за змістом положень ч.1 ст.3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Відповідно до ч.1, 2 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Приписами ст.132 КЗпП України встановлено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку (ч.1) . Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві (ч.2).

Як роз`яснено в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» (далі - постанова ПВСУ №14), за правилами статті 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Згідно зі статтею 130 КЗпП України не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов`язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов`язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню. При матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 Порядку обчислення середньої заробітної плати, а саме виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди, або за фактично відпрацьований час, якщо працівник пропрацював менше двох місяців, а в разі коли працівник останні місяці перед вирішенням справи не працював або справа вирішується після його звільнення виходячи з виплат за попередні два місяці роботи на даному підприємстві (в установі, організації).

Випадки повної матеріальної відповідальності працівника за заподіяну з їх вини шкоду підприємству наведені в ст.134 КЗпП України, перелік яких є вичерпним.

В судовому засіданні встановлено, що в період з 22 жовтня 2014 року по 19 квітня 2019 року ОСОБА_1 працював на посаді водія автотранспортних засобів ТОВ «АВТОКАР-777», виконуючи свої функціональні обов`язки згідно умов трудового договору та посадової інструкції від 22.10.2014р.

Зміст умов зазначених трудового договору та посадової інструкції ОСОБА_1 передбачають лише загальні підстави матеріальної відповідальності працівника за спричинену роботодавцю шкоду.

12 грудня 2018 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «MAN TGA 18.400», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Wielton», д.н.з. НОМЕР_2 , по Київському шосе 8/1 Біляївського району Одеської області, перед початком руху задньою ходою не впевнився в безпеці руху, в результаті чого допустив наїзд на припаркований позаду автомобіль «Mersedes-Benz CLA 220», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та зазнали матеріальної шкоди, чим порушив вимоги п.10.1, 10.9 ПДР України.

Під час скоєння даної ДТП ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «АВТОКАР-777» та виконував свої посадові обов`язки.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 11 січня 2019 року, яка набрала законної сили 22 січня 2019 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, й піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 02 лютого 2021 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року, частково задоволено позов ОСОБА_2 до ТОВ «АВТОКАР-777» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди й стягнуто з ТОВ «АВТОКАР-777» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 111679,75 грн, витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 3000 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, оплата судового збору в розмірі 1177,07 грн, всього - 120856,82 грн.

При цьому, в указаному судовому рішенні зазначено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власників обох транспортних засобів була застрахована й ПрАТ СК «Уніка» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 99000 грн за мінусом франшизи в сумі 1000 грн.

Постановою Печерського ВДВС у м. Києві від 14 червня 2022 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного судового рішення про стягнення з ТОВ «АВТОКАР-777» на користь ОСОБА_2 коштів у сумі 120856,82 грн, які товариством сплачені протягом червня-жовтня 2022 року (останній платіжний документ від 21 жовтня 2022 року).

Зазначені обставини підтверджуються копіями заяв про прийняття та звільнення з посади, наказу про прийняття на роботу від 22.10.2014р., наказу про припинення трудового договору (контракту) від 19.04.2019р., трудового договору та посадової інструкції водія вантажного автомобіля від 22.10.2014р., судових рішень від 11.01.2019р., 02.02.2021р., 28.10.2021р., постанови ВДВС від 14.06.2022р., платіжних доручень від 16.06.2022р., 22.06.2022р., 27.06.2022р., 04.07.2022р., 12.07.2022р., 22.07.2022р., 03.08.2022р., 12.08.2022р., 01.09.2022р., 16.09.2022р., 29.09.2022р., 21.10.2022р.

Оскільки остаточна виплата присуджених сум ОСОБА_2 була здійснена ТОВ «АВТОКАР-777» 21 жовтня 2022 року, то визначений ч.3 ст.233 КЗпП України річний строк на звернення з регресною вимогою про відшкодування заподіяної шкоди до колишнього працівника ОСОБА_1 не є пропущеним, що узгоджується з положеннями п.20 постанови ПВСУ №14.

Згідно наданої ТОВ «АВТОКАР-777» довідки №15 від 30.11.2022р. середньомісячний заробіток ОСОБА_1 складає 5750,00 грн.

Відтак, оскільки ТОВ «АВТОКАР-777» здійснило відшкодування потерпілому шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_1 під час виконання ним трудових обов`язків, позивач не надав доказів та не навів обставин, передбачених ст.134 КЗпП України, які б свідчили про наявність підстав для покладення на працівника повної матеріальної відповідальності, скориставшись своїм правом на зменшення розміру позовних вимог, то позивач має право регресної вимоги про відшкодування шкоди до відповідача лише в межах його середньомісячного заробітку.

Одночасно, суд враховує ту обставину, що ОСОБА_1 з 19 квітня 2019 року вже не перебуває в трудових відносинах з ТОВ «АВТОКАР-777», що унеможливлює покриття позивачем шкоди шляхом відрахування коштів із заробітної плати працівника в межах середнього місячного заробітку в порядку ст.136 КЗпП України, в зв`язку з чим звернення товариства до суду з даним позовом є правомірним та узгоджується з роз`ясненнями, викладеними в п.2 постанови ПВСУ №14.

Посилання ОСОБА_1 на виплату ТОВ «АВТОКАР-777» потерпілому ОСОБА_2 завищеного розміру завданої внаслідок ДТП шкоди не заслуговують на увагу, оскільки її сума була встановлена судовим рішенням за наслідками розгляду цивільної справи №496/675/19, в якій ОСОБА_1 брав участь як третя особа й своїм процесуальним правом на оскарження розміру збитків не скористався.

Безпідставними є й заперечення ОСОБА_1 проти наведеного ТОВ «АВТОКАР-777» у довідці №15 від 30.11.2022р. розміру середнього заробітку в 5750 грн, який обчислений за останні два календарні місяці роботи, передуючих звільненню працівника (6100 + 5400 : 2 = 5750), що відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р. При цьому, з огляду на засаду змагальності сторін (ст.12 ЦПК України) відповідач ніяких доказів на спростування вищевказаного розміру середнього заробітку самостійно суду не надав.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов ТОВ «АВТОКАР-777» зі зменшеним розміром позовних вимог підлягає задоволенню в повному обсязі.

Оскільки зменшені позовні вимоги ТОВ «АВТОКАР-777» суд задовольняє повністю, а відповідач є особою з інвалідністю 2-ої групи й у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в сумі 2481,00 грн згідно положень ст.141 ЦПК України підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.22, 1172, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.3, 130-138, 233 КЗпП України, ст.2-4, 12, 13, 19, 23, 49, 76-89, 137, 141, 258-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКАР-777» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКАР-777» в порядку регресу матеріальну шкоду в сумі 5750,00 грн.

Компенсувати ТОВ «Автокар-777» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 2481,00 грн сплаченого товариством при подачі позовної заяви судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОКАР-777», код ЄДРПОУ-36303499, юридична адреса - 01042, м. Київ, вул. Маккейна Джона, буд.12, оф.5.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрований у АДРЕСА_1 .

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець