Справа № 199/4649/22
(2-о/199/148/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

26.12.2022

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Мирошник Н.І.,

за участі представника заявника адвоката Безменка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , де заінтересована особа Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з поданою заявою заявлено вимогу про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Заява обґрунтована тим, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Жовті Води Дніпропетровської області Української РСР. У м. Жовті Води Дніпропетровської області Української РСР ОСОБА_2 навчався в середній навчальній школі, в якій 25.06.1974 року отримав атестат про середню освіту. 21.01.1981 р. Жовтоводським міським військовим комісаром отримав воєнний квиток. З 22.09.1979 по 15.02.1982 р.р. заявник навчався у Криворізькому Національному Університеті, з 1982-1987 р. відбував покарання в м. Жовті Води. З 1977 по 15.10.2022 р.р. працював і працює в Україні (Українській РСР до 1991 року), 1992-2000 р.р. заявник був на заробітках на Камчатці, на даний час працює в ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» з 21.10.2021.
Заявник має ІПН, а також отримує в Україні пенсію, йому було видано пенсійне посвідчення від 20.12.2017. Фактично заявник має паспорт СССР та не має паспорта громадянина України.
Станом на 24 серпня 1991 р. ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою та фактично проживав в АДРЕСА_1 ; був одружений в Україні та з жінкою та дітьми проживав в Україні станом на 24.08.1991 р. Але в його паспорті, як СССР відсутня відмітка про реєстрацію станом на 24.08.1991. Це пов`язано з тим, що паспорт було втрачено та замість нього було видано новий паспорт СССР, але в ньому не було поставлено відмітку про реєстрацію його місця проживання станом на 24.08.1991.
Заявник в червні 2022 р. звернувся для отримання паспорту громадянина України до Амур-нижньодніпровського відділу в місті Дніпро Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, але отримав відмову, згідно з якою в його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію станом на 24.08.1991 та необхідно надати рішення суду про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991.
Громадянства інших держав заявник не отримував; згідно довідки Консульського відділу Посольства РФ в Україні громадянства РФ ОСОБА_2 не отримував.
Мета встановлення юридичного факту: отримання паспорта громадянина України.

Представник заявника адвокат Безменко М.Є. вимоги заяви підтримав повністю та просив суд ухвалити рішення про її задоволення.
Представник заінтересованої особи не скористався правом брати участь у судових засіданнях.
Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 80 ЦПК України, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Жовті Води Дніпропетровської області Української РСР, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 21-22).
У 1974 році ОСОБА_2 закінчив повний курс середньої загальноосвітньої трудової політехнічної школи №11 в м. Жовті Води Дніпропетровської області, що підтверджується відповідним атестатом (а.с. 23).
Відповідно до архівної довідки Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» від 19.09.2017 р. ОСОБА_2 був зарахований на 2 курс денного відділення гірничого факультету, як такий, що закінчив 2 курси Ленінградського гірничого інституту (а.с. 25).
На підставі архівної довідки від 18.09.2017 р. №01/02/01-278 встановлено, що ОСОБА_2 навчався у Державному вищому навчальному закладі «Криворізький Національний Університет» з 22.08.1979 р. по 15.02.1982 р. (а.с. 24).
21.01.1981 р. ІНФОРМАЦІЯ_3 заявнику був виданий військовий квиток (а.с. 39-46).
З 26.04.1982 р. по 25.04.1987 р. ОСОБА_2 відбував покарання, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 48).
Відповідно до форми А (карточка прописки (а.с. 38)) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Дніпропетровська область, м. Жовті Води, мав паспорт серії НОМЕР_1 , який був виданий Жовтоводським МВС Дніпропетровської області 10.04.1989 р., проживає у АДРЕСА_2 , працює проходчиком.
На підтвердження трудового стражу заявник надав трудову книжку, відповідно до якої з 05.01.1977 по 15.10.2022 р.р. ОСОБА_2 працює в Українській РСР (Україні після 24.08.1991 року), станом на 24.08.1991 р. він працював у виробничому об`єднанні «Станкозавод» сторожем (з 12.07.1991 р. по 15.01.1992 р. (а.с. 32).
З 01.10.9992 р. по 01.07.2000 р.р. заявник працював на Камчатці.
На даний час заявник працює в ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» з 21.10.2021 (а.с. 50), має ІПН (а.с. 36), а також отримує в Україні пенсію, пенсійне посвідчення було видано 20.12.2017 р. (а.с. 37).
ОСОБА_2 не є громадянином РФ, що підтверджується відповідною довідкою з Генерального консульства РФ у м. Харкові (а.с. 47).
На підставі копії паспорту гр. СРСР, який виданий заявнику 19.03.1997 р., судом встановлено, що вказаний паспорт виданий відділом внутрішніх справ Олюторського району Камчатської області (а. с. 11-18).
03.06.2022 р. ОСОБА_2 звернувся до Амур-Нижньодніпровського відділу в місті Дніпро Головного Управління в Дніпропетровській області про надання інформації щодо підстав оформлення паспорту громадянина України, у відповіді (а.с. 19-20) на яке повідомлено про необхідність пройти перевірку належності до громадянства України та роз`яснені положення п. 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» та п. 8 Порядку провадження заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. №215, відповідно до якого для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до згаданого листа органу ДМС у зв`язку з тим, що у 2016 році відбулася реформа систем реєстрації в Україні, ДМС на сьогодні не володіє актуальною інформацією про зареєстрованих осіб. Законодавством на теперішній час не визначено орган, який зберігає дані про зареєстрованих (прописаних) на 1991 рік осіб та відповідає за їх зберігання. Наявні архівні документи не передавалися на постійне зберігання до державних архівів України або територіальних органів ДМС. Крім того, відносно документів, які до проголошення незалежності України утворювалися під час прописки/реєстрації осіб (будинкові (погосподарські) книги), різноманітні довідки (форми А, 16, 17 тощо)) ЖЕКів, сільських селищних рад, органів місцевого самоврядування тощо, і які подаються для набуття громадянства України, не визначено процедуру, умови та терміни їх зберігання. Документи: довідки, домові (по господарські) книги можуть слугувати лише підставою для звернення особи до суду про встановлення юридичного факту проживання (постійного проживання) на території України (а.с. 19-20).

Дослідив докази в межах заявлених суду вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

Перелік фактів, які встановлюються судом за заявами в порядку окремого провадження наведений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, по має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).
Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.
Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року №1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).
Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.
Оскільки заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення належності до громадянства України, тому вказаний факт підлягає встановленню на підставі статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України».
Статтею 8 Закону України «Про громадянство України» встановлені підстави набуття громадянства України.
Відповідно до частин першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.
Відповідно до підпунктів «а», «б» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року; дітей осіб, зазначених у підпункті «а» цього пункту.
Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду).
Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24.08.1991 р. на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів сформульовані у статтях 77-80 ЦПК України.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року необхідно заявнику для набуття громадянства України за територіальним походженням.

Заявником на підтвердження своїх вимог надані належні, допустимі, достатні та достовірні докази докази, які в сукупності свідчать про народження та постійне проживання ОСОБА_2 на території України в момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року): документи про народження, навчання та праці станом на 24/08/1991 р. Як встановлено судом, заявник не є громадянином РФ або іншої держави, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року підлягає задоволенню.
При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються (ч. 7 ст. 294 ЦПК України).
Керуючись ст. 13, ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 1, ч. 2, ч. 8 ст. 259, ст.ст. 264, 265, ч. 4 та ч. 7 ст. 268, ст. 273, ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293, п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315, ст. 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , де заінтересована особа Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Судові витрати не відшкодовуються.

Дата складення повного судового рішення 26 грудня 2022 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї