ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1517/22 Номер провадження 22-ц/814/1848/22Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.

Суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ряднини І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу відповідача, ОСОБА_1 , на рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У травні 2022 року ОСОБА_2 завернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вказаним позовом, відповідно до якого прохав розірвати шлюб з відповідачкою ОСОБА_1 , зареєстрований 26 квітня 1980 року у Міському палаці шлюбів Виконавчого комітету Полтавської міської Ради депутатів трудящих УРСР, актовий запис № 624.

В обґрунтування позову зазначено, що з відповідачкою вони перебувають у шлюбі з 26 квітня 1980 року, який зареєстровано у Міському палаці шлюбів Виконавчого комітету Полтавської міської Ради депутатів трудящих УРСР (актовий запис № 624). Від спільного шлюбу мають повнолітніх дітей сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Останніми роками стосунки з дружиною розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Кожен живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Подружні відносини припинилися з листопада 2021 року, шлюбних стосунків не підтримують та збереження шлюбу неможливе. Прохав не надавати строк на примирення.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2022 року позов задоволено: шлюб, зареєстрований 26 квітня 1980 року Міським палацом шлюбів Виконавчого комітету Полтавської міської Ради депутатів трудящих УРСР між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 624 - розірвано. Після розірвання шлюбу чоловіку залишено прізвище ОСОБА_4 , жінці - ОСОБА_4 .

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу

Із вказаним рішенням не погодилась відповідач ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прохала рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2022 року скасувати та ухвали нове рішення, відмовивши в задоволенні позовних вимог.

Вказувала на порушення судом першої інстанції вимог ст. 112 СК України та ч. 7 ст. 240 ЦПК України щодо з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу та ненадання часу для примирення подружжя, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначала, що останнім часом стосунки з позивачем поліпшились, вони продовжують проживати однією сім`єю, подружні відносини поновилися, ведуть спільне господарство; за рахунок спільних коштів сім`ї покупають майно, несуть спільні витрати з утримання господарства.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 26.04.1980 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 26.04.1980 року, актовий запис № 624 (оригінал свідоцтва знаходиться в матеріалах справи (а.с. 15).

Подружнє життя не склалося через втрату взаєморозуміння та взаємоповаги.

Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з листопада 2021 року.

Апеляційним судом також встановлено, що спільні діти сторін - син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на час розгляду цієї справи є повнолітніми особами. Неповнолітніх дітей сторони не мають.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (стаття 24 СК України).

Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком».

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17).

Як вбачається з матеріалів справи, сторони до суду першої інстанції надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відзив на позов та клопотання про надання строку на примирення відповідачка не подавала до суду першої інстанції, однак оскаржуючи в апеляційному порядку рішення суду про розірвання шлюбу, мотивувала апеляційну скаргу поновленням з позивачем шлюбно-сімейних відносин та ненаданням строку на примирення.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23.08.2022 (а.с. 54) подружжю надано строк на примирення у три місяці, а саме до 23 листопада 2022 року, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25.11.2022 року поновлено провадження у справі.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання 22.12.2022 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, прохав відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу прохав залишити без змін.

Від відповідачки ОСОБА_1 14.12.2022 на електронну адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи те, що після закінчення наданого апеляційним судом строку на примирення, позивач наполягав на розірванні шлюбу, апеляційний суд дійшов висновку, що примирення між подружжям не відбулось, збереження шлюбу не можливе, наявність шлюбу суперечить інтересам позивача.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді А.І. Дорош

О.А. Лобов