Провадження № 2/686/5434/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в порядку

ст.. 247 ЦПК України, за правилами загального позовного провадження, справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №2195 від 14.12.2018 року вчинений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Іриною Миколаївною про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) для задоволення вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», за період з 28.08.2007 року по 08.10.2018 року, шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк». МФО 305299, у розмірі: Заборгованість за кредитом - 45 193,67 доларів США; Заборгованість за відсотками - 92 770,77 доларів США; Комісія 8824,15 доларів США; Пеня - 232 345,16 доларів США; Штраф - 18 956,69 доларів США, що всього становить 398 090,44 доларів США, що за курсом НБУ на 08.10.2018 року складає еквівалент 11 180 296,76 гривень та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису 3500,00 грн., що разом становить: 11 183 796,76 гривень.

На обґрунтування свого позову позивач вказала, що між ОСОБА_1 та Приватбанком відбувається процес реструктуризації кредитної заборгованості, який виник на підставі кредитного договору від 28.08.2007 року НМІВGА00007730, відповідно до якого банк надав непоновлювану кредитну лінію у розмірі 49 530 доларів США, а саме - 45 000 доларів США на споживчі цілі, а 4530 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою щомісячно 0.92% на суму залишку заборгованості на строк до 25.08.2017 р.

21.07.2022 року на запит адвоката була відповідь в.о. начальника Другого ВДВС у м. Хмельницькому з інформацією про повернення виконавчих документів стягувачу по ВП № 52310896 (справа № 2-152/10) та № 60388467 (справа № 686/6854/16), з доданою постановою про відкриття виконавчого провадження № 66908807 від 24.09.2021 року, відкриту за виконавчими написом № 2195 від 14.12.2018 р.

22.08.2022 р. адвокатом було скеровано запит на Другий ВДВС у

м. Хмельницькому, з вимогою надати копію виконавчого напису нотаріуса №2195 від 14.12.2018 р. з копіями документів стягувана - Приватбанку, які були надані для відкриття виконавчого провадження, і наданням копій постанов про відкриття виконавчих проваджень та повернення виконавчих документів стягувану по виконавчих провадженнях № 52310896 та № 60388467. 30.08.2022 р. надійшла відповідь Другого ВДВС з копіями всіх витребуваних документів.

Підставою для відкриття виконавчого провадження № 66908807 стала заява стягувача - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2021 року та виконавчий напис № 2195 від 14.12.2018 року вчинений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною.

Вона вважає, що виконавчий напис № 2195 від 14.12.2018 року, приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М., на підставі якого в подальшому винесено постанову про відкриття виконавчого провадження

№ 66908807, є незаконним і безпідставним, оскільки вчинений з істотними порушеннями вимог чинного законодавства, та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню із посиланням на наступне.

Кредитний договір, який у цьому випадку не було нотаріально посвідчено, не може відноситися до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у розумінні положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат».

Виконавчий напис може бути вчинено за відсутності спору між сторонами щодо заборгованості, в іншому випадку спір підлягає вирішенню судом. В цьому випадку має місце не лише існування невиконаних судових рішень спорів на момент вчинення виконавчого напису № 2195 щодо стягнення спірної заборгованості, а й відсутність в цілому прозорості вимог кредитора до боржника, яка б надавала можливість визначити зміст, умови виконання та дійсний розмір спірних зобов`язань.

Банком, внаслідок порушення позичальником взятих на себе зобов`язань, було реалізовано закріплені в Кредитному договорі права та заявлено вимогу про дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплату процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України, та пені за порушення умов такого договору, нарахованих відповідно до судових рішень станом на 06.07.2010 р. (рішення № 2-152/10) та станом на 12.05.2016 р. (рішення № 686/68/54/16). Таким чином, відсутні правові підстави для нарахування банком процентів за користування кредитом згідно з Кредитним договором після 06.07.2010 р., а відтак і відсутня можливість вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості за відсотками в період з 06.07.2010 по 08.10.2018 р. у розмірі 92 770,77 доларів США.

Порядок та підстави для вчинення виконавчого напису нотаріуса здійснюється згідно норм Закону "України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ, та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені у ст. 88 Закону України "Про нотаріат", згідно з якою нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться у пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу 11 "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріалних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредиторе, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року.

Наявність заборгованості та її безспірність це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною не враховано положення норм законодавства щодо трирічного строку меж вчинення виконавчого напису та не встановлено факт безспірності заборгованості.

Банк приховав від нотаріуса, а нотаріус не перевірив чи були вимоги Банка до Позивача, щодо стягнення кредитної заборгованості, предметом судового розгляду, в межах судових справ за № 2-152/10 та № 686/6854/16.

Приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною при вчиненні виконавчого напису № 2195 від 14.12.2018 року, не було здійснено перевірки інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внаслідок чого виконавчий напис було вчинено з грубим порушення вимог Порядку вчинення нотаріальних дій, що є самостійною та достатньою підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню, або після здійснення перевірки інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виявлення дійсної іпотеки, арешту майна та заборони відчуження, накладені в межах виконавчого провадження (що саме по собі прямо вказує на існування спору про право), вчинено виконавчий напис з порушенням вимог про безспірність, що також с безумовною підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню. Нотаріус маючи доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень, мала можливість переконатися у існуванні спору між стягувачем і боржником спору щодо кредиту, виходячи з існування якого стає зрозумілим, що заборгованість не може вважатися безспірною, а підстави для видачі виконавчого напису № 2195 від 14.12.2018 року відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Право примусового стягнення боргу виникло у Відповідача внаслідок порушення Позивачем умов виконання кредитного договору № НМІВGА00007730 від 27.08.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та КБ «ПриватБанк», що відбулося ще 06.07.2010 року, що підтверджується обставинами, встановленими у рішенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області № 2-152/10 від 16.02.2012.

Таким чином, виконавчий напис № 2195 від 14.12.2018 року вчинений з істотними порушеннями строків, оскільки 06.07.2013 року було крайньою датою вчинення виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису с самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. В той же час, спірний виконавчий напис вчинений не на документі, який встановлює заборгованість, а оформлений нотаріусом як окремий документ.

У оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса № 2195 від 14.12.2018 року, зазначено, що даний виконавчий напис має бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з дня його вчинення, із посиланням на ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, нотаріусом помилково не враховано положення спеціального законодавства, а саме. п. 9.1. глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, згідно якого виконавчий напис, за яким стягувачем або боржником є фізична особа, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом року з моменту вчинення виконавчого напису. Діюча ч. 1 ст. 91 Закону України «Про нотаріат» в редакції від 28.08.2018 року (станом на дату вчинення виконавчого напису № 2195 від 14.12.2018 року) також передбачала, що виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення.

Враховуючи те, що спірний виконавчий напис № 2195 вчинений 14.12.2018, крайнім строком його пред`явлення до органів примусового виконання рішення є 14.12.2019 року, тоді як Відповідачем подано заяву про відкриття виконавчого провадження 13.09.2021 року, з порушенням строку пред`явлення виконавчого напису до примусового виконання.

Квартира в АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , має певні застереження щодо можливості звернення стягнення на неї. Оскільки, існує встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно, а саме, згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

На сьогоднішній день, квартира в АДРЕСА_1 є єдиним житлом в якому вона проживає.

Представник позивача направив до суду заяву про слухання справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав та просив задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Направив до суду відзив, просить відмовити, у задоволені позову ОСОБА_1 , в повному обсязі. З зазначеним позовом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не згодне та заперечує проти нього в повному обсязі, вважає зазначену позовну заяву безпідставною, та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У позовній заяві ОСОБА_1 визнає факти укладення з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" кредитного договору та договору іпотеки, отримання кредитних коштів та часткове виконання зобов`язань за ним, а також незаперечення позичальником ОСОБА_1 проти наявності заборгованості за кредитним договором, що відображено у долучених рішеннях по справах № 2-152/10 та № 686/6854/16. Фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку Банку не повернуті.

У позові жодним чином не обґрунтовано з яких підстав відповідачем є АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність", а саме ст. 47 цього Закону, видача виконавчого напису не входить до видів діяльності банку, а отже Банк не може бути відповідачем у позові про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки не має права видавати такий напис. Згідно ст. 87 Закону України "Про нотаріат" право на вчинення виконавчого напису має нотаріус. Банк не є належною стороною відповідачем.

Згідно з Пленумом Верховного Суду України, чинного на момент винесення виконавчого напису який оспорюється, Постановою №2 від 31.01.1992 року "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" від 31.01.1992 року, з подальшими змінами, зазначено, що в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі. Підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню може бути тільки встановлений судом факт відсутності боргу або менший його розмір. Факти які підтверджують відсутності боргу, або невідповідність суми боргу у позові відсутні.

Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: 1. оригінали кредитного договору; 2. засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Слід звернути увагу на те, що жодної мови про відмітку боржника не йдеться. Банком для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи.

Строки передбачені ст. 88 Закону України "Про нотаріат", за своєю природою, не є позовною давність, вчинення виконавчого напису, є позасудовим способом захисту цивільних прав. Але навіть якщо виходити з норм статті 256 Цивільного кодексу України: "Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу." Ця норма закону стосується саме звернення до суду, а ні в якому разі не строком звернення до Нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Не зважаючи на те, що строк позовної давності невірно використовувати у даному випадку. Банком все одно норма цієї статті не порушено. Подією для початку перебігу строку має бути дата припинення дії договору. Але договір не був припинений у зв`язку з п. 5.1 кредитного договору та п. 28 Договору іпотеки. У цих пунктах чітко зазначено, що договори є дійсними до повного виконання сторонами зобов`язань. Зобов`язання позичальником та іпотекодавцем ОСОБА_1 на сьогоднішній день не виконано. Договір досі чинний, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. На момент вчинення виконавчого напису Банк мав право на звернення.

Наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису. Винесене судове рішення у жодному разі не підтверджує факт виконання зобов`язання позичальником та іпотекодавцем ОСОБА_1 перед АТ КБ "ПРИВАТБАНК", а навпаки підтверджує наявне право у стягувача АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на стягнення боргу з позичальника та іпотекодавця ОСОБА_1 , яке згідно Закону України "Про нотаріат" нотаріус й мав би перевірити. Також наявність зазначеної справи, не підтверджує наявність спірності у заборгованості.

Позичальник та іпотекодавець ОСОБА_1 продовжує користуватись нерухомим майном, яке є предметом іпотеки, своїх боргових зобов`язань перед АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не виконала та досі має заборгованість за кредитним договором.

Позивач свої вимоги не підтвердив відповідними доказами. Нотаріус діяв у рамках чинного законодавства, а отже виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства.

Третя особа - в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлене належним чином, направила до суду заяви про розгляд справи у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 14 грудня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Іриною Миколаївною вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №2195 щодо звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) для задоволення вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», за період з 28.08.2007 року по 08.10.2018 року, шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк». МФО 305299, у розмірі: Заборгованість за кредитом - 45 193,67 доларів США; Заборгованість за відсотками - 92 770,77 доларів США; Комісія 8824,15 доларів США; Пеня - 232 345,16 доларів США; Штраф - 18 956,69 доларів США, що всього становить 398 090,44 доларів США, що за курсом НБУ на 08.10.2018 року складає еквівалент 11 180 296,76 гривень та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису 3500,00 грн., що разом становить: 11 183 796,76 гривень.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5.

Згідно із ст. 87 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки, пропущено встановлений ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» трирічний строк на вчинення виконавчого напису нотаріусом, нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі, є безспірною; нотаріус не врахувала та не перевірила факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості.

За таких обставин, врахувавши всі обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту, слід визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис виконавчий напис №2195 від 14.12.2018 року вчинений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Іриною Миколаївною про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) для задоволення вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», за період з 28.08.2007 року по 08.10.2018 року, шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк». МФО 305299, у розмірі: Заборгованість за кредитом - 45 193,67 доларів США; Заборгованість за відсотками - 92 770,77 доларів США; Комісія 8824,15 доларів США; Пеня - 232 345,16 доларів США; Штраф - 18 956,69 доларів США, що всього становить 398 090,44 доларів США, що за курсом НБУ на 08.10.2018 року складає еквівалент 11 180 296,76 гривень та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису 3500,00 грн., що разом становить: 11 183 796,76 гривень.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Керуючись Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, ст.ст. 10,13,18, 81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №2195 від 14.12.2018 року вчинений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Іриною Миколаївною про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) для задоволення вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», за період з 28.08.2007 року по 08.10.2018 року, шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк». МФО 305299, у розмірі: Заборгованість за кредитом - 45 193,67 доларів США; Заборгованість за відсотками - 92 770,77 доларів США; Комісія 8824,15 доларів США; Пеня - 232 345,16 доларів США; Штраф - 18 956,69 доларів США, що всього становить 398 090,44 доларів США, що за курсом НБУ на 08.10.2018 року складає еквівалент 11 180 296,76 гривень та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису 3500,00 грн., що разом становить: 11 183 796,76 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 992 гривні 40 копійок сплоченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з дня виготовлення повного тексту судового рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського 1Д, ;

Третя особа: приватний нотаріус Дністровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, 49000, Дніпровська область, м. Дніпро, вул. Центральна, буд. 6/9;

Повний текст рішення складено 21.11 2022 року.

Суддя: О.В. Мазурок