ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/975/21 Номер провадження 22-ц/814/394/22Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_2 зазначив, що вони з відповідачем 17 грудня 2011 року зареєстрували шлюб. Шлюбні відносини припинили в 2020 році через відсутність взаєморозуміння, постійні сварки, різні погляди на життя, на сімейні відносини та обов`язки. Вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення неможливе.

Також позивач зазначив, що від зареєстрованого шлюбу сторони справи спільних дітей не мають, як і майнових претензій один до одного про розподіл спільного сумісного майна подружжя.

Ураховуючи вищевикладені обставини вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому укладений між позивачем та відповідачем шлюб підлягає розірванню в судовому порядку.

У зв`язку з цим, ОСОБА_2 прохав суд шлюб, зареєстрований між позивачем та ОСОБА_1 , актовий запис №8 виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 17 грудня 2011 року розірвати.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 листопада 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб, зареєстрований 17 грудня 2011 року у виконавчому комітеті Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 8 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розірвано.

Залишено ОСОБА_1 шлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 листопада 2021 року не погодилася відповідач та оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прохає скасувати рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 листопада 2021 року, а провадження по справі №536/975/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу закрити.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що вона не погоджується з оскаржуваним судовим рішенням з підстав його невідповідності висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи та неправильним застосуванням процесуальних норм права.

Відповідачем зазначено, що судом першої інстанції, в порушення норм процесуального права, було самостійно прийнято судове рішення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Також місцевим судом було проігноровано норму цивільного законодавства щодо залишення позову без розгляду у випадку повторного нез`явлення в судове засідання або неповідомлення про причини неявки позивача, який належним чином повідомлений про розгляд справи, адже заява представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника не може братись до уваги судом, що зумовлено предметом даного спору.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що суд при розгляді позовної заяви ОСОБА_2 не надав строку для примирення подружжя, хоча відповідач подавала відповідну заяву до місцевого суду.

Окрім того, судом першої інстанції відповідача було позбавлено права на клопотання про об`єднання в одне провадження із позовом про розірвання шлюбу позов про встановлення факту проживання як чоловіка та дружини, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, з яким ОСОБА_1 звернулася до суду 23 листопада 2021 року.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Від ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання, в якому останній зазначаючи, що їх із відповідачем сім`я розпалася остаточно, прохає рішення суду першої інстанції залишити в силі. Одночасно позивач прохав розгляд справи проводити за його відсутності.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Позиція суду апеляційної інстанції

З матеріалів справи вбачається, що сторони цивільної справи 17 грудня 2011 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 8.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України).

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Встановивши, що позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачем, збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, суд першої інстанції, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Щодо заяви про примирення

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком».

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17).

Отже, з вищевказаного вбачається, що надання строку для примирення не є обов`язком суду, а тому, відповідно, не надання такого строку для сторін справи не може бути підставою для скасування судового рішення.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15 березня 2022 року клопотання ОСОБА_1 про надання строку на примирення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено частково.

Надано сторонам строк для примирення один місяць.

Також колегією суддів було роз`яснено сторонам, що у випадку примирення сторін даної справи у наданий їм строк, сторони мають повідомити суд про дане примирення. У випадку відсутності відомостей про примирення суд апеляційної інстанції вважатиме, що примирення подружжя не відбулося.

Після закінчення місячного строку, до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання від позивача, в якому останній зазначає, що він з ОСОБА_1 не підтримує будь-яких стосунків, спільного господарства не веде та вони з відповідачем є різними людьми і сім`я розпалася остаточно, у зв`язку з чим прохав відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги.

З вищевказаного клопотання позивача вбачається, що примирення між сторонами справи не відбулося, що в свою чергу свідчить про правильність висновків суду першої інстанції.

У той же час будь-яких клопотань чи заяв від відповідача до суду не надходило, у тому числі і щодо результатів примирення.

Щодо представника позивача

В апеляційній скарзі відповідач зазначала, що дані спірні правовідносини є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, що в свою чергу також виключає можливість подання будь-яких процесуальних заяв представником сторони спору.

Колегія суддів не погоджується з даним доводом відповідача з наступних підстав.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Частиною першою статті 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представництво за своєю природою - це організаційне правовідношення, змістом якого є повноваження однієї особи (представника) діяти від імені, в інтересах іншої особи, яке виникає з договору, закону, акта органу публічної влади. Крім того, представництвом є діяльність представника, спрямована на реалізацію наданих йому повноважень. Змістом відносин представництва є повноваження, без яких останнє не може існувати. Як повноваження розуміють систему двох суб`єктивних прав представника, одне з яких є абсолютним, інше - відносним. Абсолютне право представника містить у собі можливість вчинення певних дій від імені та в інтересах особи, а відносне право полягає у тому, що представник вправі розраховувати на те, що всі юридичні наслідки, створені його діями, виникнуть лише для особи, яку він представляє, а не для самого представника.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За змістом частини четвертої статті 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини першої статті 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Вищевказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 09 липня 2021 року по справі № 607/10879/20.

З матеріалів справи вбачається, що 16 листопада 2021 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області було подано заяву представником ОСОБА_2 адвокатом Більдою В.В. про розгляд справи, призначений на 11 год. 15 хв. 16 листопада 2021 року, без участі позивача та його представника.

До вищевказаної заяви додано ордер адвоката Більди В.В. на представництво інтересів ОСОБА_2 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданою на ім`я представника.

Отже, з вищевказаного вбачається, що представник позивача - адвокат Більда В.В., здійснюючи представництво інтересів ОСОБА_2 у встановленому законодавством порядку, мав право подавати процесуальні заяви в інтересах свого клієнта - ОСОБА_2 , в тому числі і щодо подання заяв про розгляд справи за відсутності позивача і його представника, а тому дане твердження відповідача не береться судом до уваги.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач зазначила, що судом першої інстанції, в порушення норм процесуального права, було самостійно прийнято судове рішення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 червня 2021 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та призначено по справі судовий розгляд на 10 год. 15 хв. 30 липня 2021 року.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах , що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Отже, нормами цивільного процесуального законодавства передбачена можливість розгляду судом справи про розірвання шлюбу у порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 5 статті 279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З вищевказаного вбачається, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін можливий також і за ініціативою суду.

Що ж стосується залишення позовної заяви позивача без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, а саме: суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, то даний довід особи, яка подала апеляційну скаргу не береться колегією суддів до уваги з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 16 листопада 2021 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області було подано заяву представником ОСОБА_2 адвокатом Більдою В.В. про розгляд справи, призначений на 11 год. 15 хв. 16 листопада 2021 року, без участі позивача та його представника. Окрім того, у матеріалах справи міститься розписка про явку в судове засідання на 09 год. 40 хв. 19 жовтня 2021 року ОСОБА_2 та його представника адвоката Більди В.В.

У свою чергу інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не беруться судом до уваги, адже вони не спростовують законність та обґрунтованість рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області, який дослідивши матеріали справи та врахувавши сталу позицію позивача, дійшов до правильного по суті рішення про задоволення позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 листопада 2021 року без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, то відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 червня 2022 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко