Дата документу 28.12.2022Справа № 645/6879/21
Провадження № 2/554/3766/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Проскурня Я.О.,

за участю учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту спільного проживання та фактичного прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом до Харківської міської ради про встановлення факту спільного проживання та фактичного прийняття спадщини, в якому просить встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент її смерті; встановити факт, що ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона померла в квартирі за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач знаходився біля матері, оскільки з листопада 2019 року, коли в неї було виявлено рак, здійснював за нею догляд. Батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті матері позивач фактично прийняв спадщину у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 . та майна, розташованого в квартирі, а також залишився проживати в ній. В квартирі позивач мешкає з моменту її придбання матір`ю 29.11.2017 року. До того мешкав та був зареєстрований разом з матір`ю в будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Коли позивач звернувся до нотаріальної контори, йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини з тих мотивів, що він пропустив строк прийняття, визначений законодавством. Таким чином, він позбавлений можливості належним чином оформити фактично прийняту спадщину. В даному випадку позивач фактично прийняв спадщину, оскільки на момент смерті постійно мешкав разом зі спадкодавцем, але оскільки не був зареєстрований разом з матір`ю, нотаріус вважає, що він повинен був подавати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом 6-місячний строк з часу відкриття спадщини і не подавши таку заяву, позивач пропустив строк для прийняття спадщини. Також позивач просить врахувати, що він втратив двох найближчих людей, у зв`язку з чим мав суттєву душевну травму і питання оформлення спадщини не було для нього першочерговим.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.11.2021 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.02.2022 року було закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Фрунзенського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 18.08.2022 року прийнято до провадження позовну заяву, вирішено розгляд проводити за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 23.11.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив вимоги задовольнити з підстав, вказаних у позові. Зазначив, що інших спадкоємців немає, він постійно доглядав за хворою матір`ю, жили однією сім`єю, оплачував комунальні послуги за користування квартирою. Всі витрати на поховання матері він взяв на себе. Заяву про прийняття спадщини не подав, бо доглядав за тяжко хворою бабою.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні від 03.12.2022 року просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що позивач не надав доказів спільного проживання, ведення спільного господарства на час відкриття спадщини. Позивач не був зареєстрований з матір`ю на момент її смерті.

Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 11.05.2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 6782 (а.с. 12).

Також, судовим розглядом встановлено, що позивач не має зареєстрованої адреси проживання, починаючи з 30.11.2017 року ( а.с.8 ксерокопія паспорту).

Позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим на підставі актового запису № 23 10.06.1991 року Кремовським виконавчим комітетом Михайловського району Приморського краю( а.с. 15).

Судовим розглядом встановлено, що чоловік ОСОБА_2 , та відповідно батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 помер до відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до наданого суду свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 18.12.2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №18905 (а.с. 14).

Відповідно до договору купівлі - продажу від 29.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бідонько Л.Л., який зареєстровано в реєстрі за № 1674, ОСОБА_2 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , житловою площею 16,0 кв.м, загальною площею - 21,0 кв.м (а.с. 10-11).

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужської О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.05.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та не доведенням факту її прийняття ( а.с.17).

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав ОСОБА_1 , що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, в суді встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини в одному помешканні, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, позивач здійснював постійний догляд за спадкодавцем до дня її смерті

Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Саме тому посилання представника відповідача в обґрунтування своєї позиції на те, що у позивача відсутня реєстрація за місцем проживання з матір`ю в належній їй квартирі, є необґрунтованими та юридично неспроможними.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він - лікар та лікував матір позивача ОСОБА_2 . Після операції, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, мати та син часто до нього зверталися. Пояснив, що останні три місяці перед смертю мати не пересувалася, з нею в квартирі жив син позивач по справі та постійно доглядав за нею.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона - сусідка позивача. Їй відомо, що ОСОБА_1 з 2017 року жив зі своєю матір`ю, вони вели спільне господарство, готували їжу разом. Вона, як користувач сусідньої квартири, з позивачем разом вирішували комунальні питання.

Крім того, Полтавським апеляційним судом постановою від 21.12.2022 року встановлено, що з позовної заяви та свідчень свідків у судовому засіданні по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слідує, що позивач постійно проживав з матір`ю до дня її смерті однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, позивач здійснював постійний догляд за спадкодавцем до дня її смерті, а отже фактично прийняв спадщину.

Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і ;речення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76, 80 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, відповідачем не спростовані, а тому позов ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання та фактичного прийняття спадщини слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,211,223,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.1220,1221,1268,1269,1270,1273 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту спільного проживання та фактичного прийняття спадщини задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем його матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент її смерті.

Встановити факт, що ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 05.01.2023 року.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ;

відповідач: Харківська міська рада, місцезнаходження: м. Харків, майдан Конституції, 7, .

Суддя: А.М.Чуванова