ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4270/19 Номер провадження 22-ц/814/646/22Головуючий у 1-й інстанції Фадєєва С.О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

при секретарі: Владімірові Р.В.,

розглянула в судовому засідання у м. Полтаві, в порядку спрощеного провадження, з повідомленням учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 02 грудня 2021 року, в складі судді Фадєєвої С.О., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме земельною ділянкою, колодязем з питною водою, шляхом демонтажу вигрібної ями для збору відходів, яка знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований тим, що сторони є власниками суміжних земельних ділянок за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . На своїй земельній ділянці, АДРЕСА_1 відповідач самочинно, з порушенням санітарних норм та правил, побудувала вигрібну яму, не дотримуючись визначеної законом відстати до житлових помешкань, що призвело до погіршення якості колодязної питної води.

Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 02 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні власністю шляхом демонтування вигрібної ями, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позов суд, на підставі наданих доказів, дійшов висновку про доведеність позивачем факту порушення відповідачем санітарних норм та правил при облаштуванні вигрібної ями, зв`язку з чим зобов`язав останню її демонтувати.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити по справі нове, про відмову в задоволенні позовних вимог як необґрунтованих.

Зокрема вказує про відсутність в матеріалах справи належних доказів щодо фактичного розташування вигрібної ями, відсутність чітких замірів між вигрібною ямою та будинком позивача.

У зв`язку з чим вважає долучені до справи акти спеціалістів підрозділів виконкому Кременчуцької міської ради такими, що не мають юридичної сили, оскільки складені на підставі візуального огляду земельної ділянки, без здійснення конкретних замірів та без її участити як власника земельної ділянки.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка за цією ж адресою на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.05.2016 належать відповідачу ОСОБА_4 , яка після укладення шлюбу 03.05.2019 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Ѕ частка нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 та Ѕ частина земельної ділянки за цією ж адресою належать позивачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.01.2021 (після смерті ОСОБА_6 ), а інша Ѕ частина вказаного домоволодіння належать теж позивачці на підставі договору дарування від 14.07.1993.

Згідно технічного паспорту від 21.04.1990 на земельній ділянці ОСОБА_2 , знаходиться як житловий будинок 1966 року побудови, так і інші господарські будівлі, зокрема трубчатий колодязь.

В технічному паспорті на домоволодіння АДРЕСА_2 , складеному 05.11.2020 року, рік побудови колодязя зазначений як 1966.

Згідно технічного паспорту на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , станом на 09.09.1989, в переліку побудов відсутня вказівка про існування вигрібної ями, разом з тим в технічному паспорті від 26.11.2021 вже мається посилання на знаходження на земельній ділянці вигрібної ями (1), з зазначенням року побудови 1990.

В судовому засіданні стороною відповідача не заперечувалося, що вигрібна яма функціонує та використовується за призначенням.

Згідно відповіді КП «Кременчукводоканал» від 13.02.2020 суміжні домоволодіння АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 не мають централізованого постачання води та централізованого водовідведення.

З огляду на розташування вигрібної ями у безпосередній близькості до її земельної ділянки та житлового помешкання, ОСОБА_2 неодноразово зверталася до її власника з проханням демонтажу останньої, про те не маючи можливості врегулювати вказаний спір, також зверталась і до органів місцевого самоврядування з питанням законності розміщення відповідачкою вигрібної ями.

Не дивлячись на вказані звернення та наміри в добросусідському порядку урегулювати наявний спір, позивач вимушена була звернутись до суду за захистом своїх інтересів.

Задовольняючи позов, суд дійшов висновку щодо доведення позивачем факту порушення відповідачем санітарних норм та правил при облаштуванні вигрібної ями, у зв`язку з чим здійснив судовий захист інтересів позивача шляхом покладення на відповідача обов`язку демонтувати вигрібну яму.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Частиною 1 статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Пунктом «г» частини першої статті 96 ЗК України встановлено обов`язок землекористувачів не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до частини першої статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше (ст. 104 ЗК України).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об`єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об`єктів зобов`язані дотримувати вимог санітарного законодавства.

Згідно з п.п. 2.21, 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць рідкі відходи (фекалії, сеча, помиї), що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об`єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується. Вигреби необхідно очищати у міру їх заповнення. Вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства. Спірні питання щодо місць розміщення вигребів на території присадибної ділянки розглядаються у порядку вирішення земельних спорів згідно з законодавством. В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м.

Так. сторонами по справі не заперечується, що між ними як сусідами триває невирішений спір щодо розташування на території домоволодіння відповідача вигрібної ями, яка являє собою зливну яму з бетонних кілець та кришки.

З приводу вказаного спору власник домоволодіння ОСОБА_2 зверталась до органів місцевого самоврядування, в компетенцію якого входить вирішення вказаної категорії спорів.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_2 , 05.12.2017 спеціалістами підрозділів виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області проведено обстеження земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 та складено відповідний акт обстеження земельних ділянок.

Для вирішення поставленого в скарзі ОСОБА_2 питання були залучені фахівці, а саме: спеціаліст управління земельних ресурсів, спеціаліст відділу планування, забудови та містобудівного моніторингу, спеціаліст інспекції ДАБК, завідувач та спеціаліст відділу контролю за станом благоустрою Крюківської РА.

Згідно складеного акту, на земельній ділянці садиби 11 вирита яма, в яку вмонтовані бетонні кільця для облаштування вигрібної ями, візуально відстань від виритої ями до колодязя садиби № 9 становить близько 4-х метрів, до житлового будинку - до 6 метрів. На момент обстеження вигрібна яма не діюча. Відстань від ями до житлового будинку сусідської садиби АДРЕСА_1 - становить до 4-х метрів.

До акту приєднано фото таблицю, на якій мається зображення вигрібної ями в безпосередній близькості до дерев`яного паркану садиби позивача та її житлового будинку.

Вказане обстеження проводилося за участю власника садиби №11 ОСОБА_2 та чоловіка ОСОБА_1 .

Приймаючи вказаний акт та фототаблицю до нього як належний доказ по справі, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про недотримання відповідачем вимог п.п. 2.21, 2.22 Державних санітарних норм щодо відстані для облаштування зливної ями (вигрібу) до сусідського домоволодіння позивача та розташованого на ньому житлового будинку, у зв`язку з чим правомірно зобов`язав відповідача демонтувати останню.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 вказаний висновок суду першої інстанції не спростовує та не містить нових фактів чи доказів, які б свідчили по його помилковість.

Доводи апелянта щодо неналежності наданого позивачем доказу вищевказаного акту обстеження земельних ділянок від 05.12.2017 р. з тих підстав, що ніхто з спеціалістів виконавчого комітету конкретрих замірів не здійснював, сама відстань між вигребом на сусіднім житловим будинком вказана лише приблизно, а відтак такий доказ суд не повинен був брати до уваги, відхиляється колегією суддів, оскільки зазначений доказ разом з приєднаною до нього фототаблицею містить інформацію щодо обставин з приводу предмета спору, самим відповідачем в ході розгляду справи спростований не був, не дивлячись на неодноразові, в порядку ст. 12 ЦПК України, роз`яснення судом першої інстанції права на проведення відповідної експертизи.

При цьому, сторона відповідача своїм правом на ініціювання призначення по справі відповідної технічної експертизи не скористалась, позаяк такого клопотання нею не було заявлено і в суді апеляційної інстанції.

Жодних доказів, які-б спростовували визначену в акті відстань вигрібної ями до житлового домоволодіння позивача, ОСОБА_1 суду не надано.

Посилання апелянта, що органом місцевого самоврядування не розглядався земельний спір після складення акту, а отже останній не має юридичної сили, колегія суддів вважає помилковим, оскільки вказаний акт був складений уповноваженими спеціалістами підрозділів виконавчого комітету в порядку вирішення земельних спорів як то визначає чинне законодавство та роз`яснено позивачу як суміжному землевласнику його право на звернення до суду за захистом своїх прав.

Таким чином, при розгляді даного спору судом першої інстанції відповідно до положень ст. 104 ЗК України застосовано ефективний спосіб захисту прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання відповідача демонтувати вигрібну яму, розміщення якої в безпосередній близькості до її домоволодіння та облаштування з порушенням положень Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, може призвести до шкідливого впливу.

За вказаних обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції як ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права -підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 02 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 02 грудня 2022 року.

Судді : О. І. Обідіна С. Б. Бутенко О.В. Прядкіна