Справа № 758/7809/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

в складі - головуючий суддя Ковбасюк О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Рудик Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Святошинський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва із заявою, заінтересована особа Святошинський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту постійного проживання на території України.

В обґрунтування позовних вимог заявник зазначила, що 23 лютого 2021 року вона звернулась до Святошинського РВ ЦМУ ДМС в м. Києві з метою оформлення паспорта громадянина України у формі картки замість втраченого паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року. В ході перевірок Святошинським РВ ЦМУ ДМС в м. Києві інформація про зареєстроване місце проживання станом на 24 серпня 1991 року за адресою: АДРЕСА_1 , документально не підтвердилась. У зв`язку з вищевикладеним Святошинським РВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області заявниці було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України. Через відсутність документа, що підтверджує особу заявника, вона не має можливості реалізовувати свої майнові та немайнові права за місцем свого проживання, у тому числі не має можливості належно працевлаштуватися, користуватися повним обсягом прав, що передбачені законодавством України.

Ухвалою судді від 11 червня 2021 року прийнято заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

24 листопада 2021 року представником заявника в судовому засіданні заявлено клопотання про витребування із Відділу реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського району Київської області копії актового запису № 16 про народження сина заявниці, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року клопотання задоволено, витребувано із відділу реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського району Київської області копії актового запису №16 про народження сина заявниці, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20 грудня 2021 року на виконання ухвали суду Боярський відділ реєстрації актів громадянського стану Фастівського району Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслав на адресу суду копію актового запису № 16 про народження сина заявниці, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

31 січня 2022 року від заявниці надійшло клопотання про витребування із Боярського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області актового запису № 246 про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 13 липня 2021 року клопотання задоволено, витребувано із Боярського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області актовий запис № 246 про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17 травня 2022 року на виконання ухвали суду Боярський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслав на адресу суду копію актового запису про народження № 246 від 16 серпня 1971 року, складеного виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області на ОСОБА_1 .

В судове засідання заявник не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити заяву.

Представник заявниці ОСОБА_3 , який приймав участь у попередніх судових засіданнях, в судове засідання не з`явився, однак в ході розгляду справи судом підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, наведених в заяві.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився.

Водночас, представник Святошинського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Шпротюк Л.А., яка приймала участь в судовому засіданні 13 липня 2021 року, просила залишити заяву без задоволення у зв`язку з тим, що надані заявником документи не можуть слугувати доказами по даній справі, оскільки не можуть підтвердити факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В подальшому представником було подано заяву про розгляд справи за її відсутності.

В матеріалах справи також наявні письмові пояснення, в яких вказане управління Державної міграційної служби просить відмовити в задоволенні поданої заяви з підстав, наведених представником у судовому засіданні.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Заявниця ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Боярка Київської області.

Однак, як з`ясовано судом, свідоцтво про її народження знищене внаслідок пожежі.

Києво - Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у відповіді на адвокатський запит № 06/11-2020 від 17 листопада 2020 року надано інформацію, що державна реєстрація народження ОСОБА_1 проведена виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області, про що складено актовий запис про народження за № 246 від 16 серпня 1971 року.

З 1978 року по 1984 рік заявниця була ученицею Боярської загальноосвітньої школи №3, яка знаходиться за адресою: Київська обл., м. Боярка, вул. Петра Сагайдачного, 62, де навчалась до шостого класу включно.

Даний факт було підтверджено відповіддю на адвокатський запит №11/01-2021 від 25 січня 2021 року.

З 1984 року по 1986 рік заявниця навчалась у Боярській загальноосвітній школі №5, яка знаходиться за адресою: Київська обл., м. Боярка, вул. Б. Хмельницького, 57 А, де здобула свідоцтво про освіту, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит № 12/01-2021 від 25 січня 2021 року.

В 1995 році заявницею був загублений паспорт зразка 1974 року серія НОМЕР_1 .

Паспорт громадянина України зразка 1994 року вона не отримувала.

23 лютого 2021 року заявниця звернулась до Святошинського РВ ЦМУ ДМС в м. Києві з метою оформлення паспорта громадянина України у формі картки замість втраченого паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року.

В ході перевірок Святошинським РВ ЦМУ ДМС в м. Києві особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, однак інформація про зареєстроване місце проживання станом на 24 серпня 1991 року за адресою: АДРЕСА_1 , документально не підтвердилась. У зв`язку з вищевикладеним Святошинським РВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області заявнику тимчасово відмовлено у оформленні паспорта громадянина України.

З огляду на наведене ОСОБА_1 не було отримано паспорт громадянина України та на сьогоднішній день виникають складності щодо встановлення факту її проживання та реєстрації на території України у 1991-1992 роках за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповідей, наданих Боярською міською радою Київської області на адвокатські запити представника заявника, реєстр територіальної громади міста Боярка знаходиться в стані формування, а тому інформація про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 в органі реєстрації відсутня.

Як вбачається з копії актового запису про народження № 246 від 16 серпня 1971 року, складеного виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області відносно ОСОБА_1 , остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області.

Згідно копії актового запису № 16 про народження сина заявниці, ОСОБА_2 , він народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області.

У зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує особу заявника, вона не має можливості реалізовувати свої майнові та немайнові права за місцем свого проживання, у тому числі не має можливості належно працевлаштуватися, користуватися повним обсягом прав, що передбачені законодавством України через відсутність документа, який може підтвердити факт її постійного проживання на території України станом на 24 листопада 1991 року.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», №5 від 31 березня 1995 року встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 315 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути, зокрема, заяви про встановлення юридичних фактів, у тому числі, й постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення.

Так, питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закону України «Про громадянство України» та Указ Президента України №215 від 27 березня 2001 року «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України №215 від 27 березня 2001 року (надалі за текстом - порядок), встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно з п. 7 зазначеного Порядку громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним з документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Так, постійне місце проживання - місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом).

Враховуючи те, що заявниця має намір встановити належність до громадянства України з підстав, визначених в Законі України «Про громадянство», встановлення факту її постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, має юридичне значення та породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки встановлення вказаного факту в судовому порядку надає їй право подати заяву про набуття громадянства України.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт її постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із урахуванням наведеного, приймаючи до уваги те, що законом не визначено іншого, крім судового порядку, встановлення факту постійного проживання на території України, який просить встановити заявниця, а також те, що наведені заявницею обставини підтверджуються письмовими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 293, 315-319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Святошинський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

- заявник - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- заінтересована особа - Святошинський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Юри, 9, .

Повний текст рішення складено 06 червня 2022 року.

Суддя О. О. Ковбасюк