Номер провадження: 22-ц/813/4948/22
Справа № 2/1519/7865/11
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

22.12.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи 2/1519/7865/11

Номер провадження: 22-ц/813/4948/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Зеніної М.О.,

учасники справи:

- позивач - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк»,

- відповідачі - 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про відвід суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М. під час розгляду цивільної справи за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, про визнання пунктів кредитного договору недійсним, визнання недійсним договору застави, визнання договору поруки неукладеним, позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, ОСОБА_2 , про визнання пункту кредитного договору недійсним та встановлення суми кредиту відповідно до кредитного договору, за апеляційною скаргою адвоката Пілюк Суліко Валеріївни, діючої від імені ОСОБА_2 , та апеляційною скаргою адвоката Казака Вадима Святославовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Мазун І.А. об 11 годині 00 хвилин 27 вересня 2021 року, повний текст рішення складений 31 вересня 2021 року,

встановив:

У листопаді 2011 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» (далі - Банк) звернулось до Малиновського районного суду м. Одеси з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 5708577 від 21.09.2007 року станом на 22.09.2011 року в розмірі: - заборгованість за сумою кредиту в розмірі - 37 426,28 долара США; - заборгованість за непогашеними у строк відсотками за користування кредитом у розмірі - 7 348,75 долара США; - пеня за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором у розмірі - 5 388,28 долара США; - штраф за порушення обов`язків, передбачених п. п. 4.3.2 - 4.3.6 кредитного договору, в розмірі - 545,89 долара США; - штраф за порушення обов`язків щодо поновлення дії договорів страхування у розмірі - 43 650,00 грн..

Банк свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.06.2008р. між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» (правонаступником якого є - ПАТ «Перший Український Міжнародний банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 6556734, за умовами якого позивач зобов`язався видати останній кредит в сумі - 54 589 доларів США, а відповідачка зобов`язалася використати кредит за цільовим призначенням (придбання автомобіля), сплатити проценти за користування кредитом у розмірі - 13,49% річних та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором. Строк повернення кредиту - 26.06.2015 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед позивачем між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №6584345 від 26.06.2008 р., за умовами якого останній поручився перед Банком за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до умов договору поруки поручитель зобов`язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором. Всупереч умовам кредитного договору, відповідачі, починаючи з 17.04.2010 р. не здійснювали своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам, чим порушили взяті на себе договірні зобов`язання. У зв`язку з вказаним Банк направляв відповідачам вимоги щодо усунення порушень договору та дострокового повернення кредитних коштів, проте відповідні вимоги виконано не було.

Станом на 21.09.2011 року заборгованість за кредитним договором не погашена та становить: - 37 426,28 долара США - заборгованість за основною сумою кредиту; - 7 348,75 долара США - сума нарахованих та несплачених процентів; - 5 388,28 долара США - загальна сума пені за порушення строків повернення основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, з яких: - пеня за порушення строків повернення основної суми кредиту - 4 722,85 долара США; - пеня за порушення строків сплати процентів - 665,43 долара США; - штраф за порушення ОСОБА_1 п. п. 4.3.3., 4.3.5. кредитного договору - 545,89 долара США; - штраф за невиконання умов страхування предмету застави - 43 650,00 грн..

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку виниклу заборгованість та судові витрати (Т. 1, а. с. 2 - 12).

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, ОСОБА_2 , про визнання пункту 1.1 статті 1 кредитного договору № 6556734 від 26.06.2008 р., укладеного між нею та ЗАТ «Перший Міжнародний Банк України», недійсним та встановлення суми кредиту відповідно до кредитного договору у розмірі 252 200 грн.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що цільовим призначенням кредитного договору № 6556734, укладеним 26.06.2008р. між нею та Банком, було - придбання автомобіля марки «Mersedes Benz» ML 320, 2008 року випуску, номер кузову - НОМЕР_1 , реєстраційний номер - НОМЕР_2 , у продавця - ФОП ОСОБА_3 , згідно договору купівлі-продажу автомобіля №11/06 від 11.06.2008 р..

Відповідно до умов кредитного договору (п. п. 2.1.4, 2.1.5) кредит надається за умови надання документів, що підтверджують здійснення за рахунок власних коштів ОСОБА_1 часткової оплати за транспортний засіб у сумі - 184 300 грн. та надання позичальником Банку платіжного доручення на переказ коштів у розмірі - 252 000 грн. з карткового рахунку позичальника № НОМЕР_3 у відділенні № 3 філії ПАТ «ПУМБ» в м. Одесі за цільовим призначенням, обумовленим кредитним договором, на поточний рахунок № НОМЕР_4 в ВАТ «Ерсте Банк» (м. Київ, МФО 380009, одержувач - ФОП ОСОБА_3 , згідно договору купівлі-продажу автомобіля № 11/06 від 11.06.2008 р.). ОСОБА_1 11.06.2008 р. здійснила часткову оплату ФОП ОСОБА_3 за транспортний засіб коштів у сумі - 184 300 грн.. Відповідно до платіжного доручення № 1000 від 26.06.2008 р. з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_3 у відділенні № 3 філії ПАТ «ПУМБ» в м. Одесі за цільовим призначенням, обумовленим кредитним договором, на поточний рахунок № НОМЕР_4 у ВАТ «Ерсте Банк» (м. Київ, МФО 380009 одержувач - ФОП ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу автомобіля № 11/06 від 11.06.2008 р.) перераховані кошти в сумі - 252 200 грн..

Згідно п. 2.3.2 кредитного договору, надання кредиту відбувається шляхом перерахування суми кредиту на картковий рахунок позичальника, відкритий у гривнях в відділенні № 3 філії Першого Українського Міжнародного банку в м. Одесі. На підставі договору банківського (карткового) рахунку № НОМЕР_5 від 26.06.2008 р. ОСОБА_1 був відкритий картковий рахунок № НОМЕР_3 у відділенні № 3 філії ПАТ «ПУМБ» в м. Одесі у валюті UAH - українській гривні, з якого були перераховані ФОП ОСОБА_3 грошові кошти в сумі - 252 200 грн.. Також згідно квитанцій від 26.06.2008 р. ОСОБА_1 здійснена оплата за пакет послуг по наданню кредиту в сумі - 2 620,92 грн. та за пакет послуг «Кредитний» в сумі - 4 712,65 грн..

Таким чином, всі розрахунки з Банком проводилися у національній валюті - гривні, валютних коштів у доларах США вона не отримувала, що свідчить про те, що кредит був виданий Банком не у доларах США, а у національній валюті - гривні.

Посилаючись на вищевикладене, просить визнати недійсним п. 1.1 ст.1 кредитного договору № 6556734 від 26.06.2008 р., укладеного між нею та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», та встановити суду кредиту відповідно до кредитного договору № 6556734 від 26.06.2008 р. у розмірі - 252 200,00 грн. (Т. 2, а. с. 2 - 5).

У листопаді 2011 року ОСОБА_2 , як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову, звернувся до суду із уточненим у червні 2019 року позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, в якому остаточно просить: 1) визнати недійсними пункти 1.1, 1.5 ст. 1, підпункт 2.1.1.2 п. 2 ст. 2 кредитного договору № 6556734 від 26.06.2008 р., укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк»; 2) визнати недійсним договір застави транспортного засобу № 6584366 від 26.06.2008 р., укладений між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 ; 3) визнати неукладеним договір поруки № 6584345 від 26.06.2008р., згідно якому ОСОБА_2 зазначений поручителем за кредитним договором № 6556734 від 26.06.2008 р..

ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги тим, що виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором були забезпечені договором застави автомобіля, укладеним з ОСОБА_1 , та договором поруки, укладеним з ним.

18.06.2016 року укладено шлюбний договір між ним та ОСОБА_1 , згідно п. 4.3 якого укладання договору застави щодо спільного сумісного майна подружжя можливо лише за обов`язковою письмовою згодою подружжя, а її відсутність свідчить про недійсність договору застави ТЗ.

Договір поруки № 6584345 від 26.06.2008 р. є неукладеним правочином за фактом відсутності з його боку як поручителя власноручного підпису на договорі.

Крім того, зазначає, що умови кредитного договору, укладеного між Банком та ОСОБА_1 , безпідставно в односторонньому порядку було змінено позивачем впродовж терміну дії договору, внаслідок чого вважає, що відповідний пункт договору суперечить вимогам діючого законодавства тому має бути визнаний недійсним (Т. 2, а. с. 84 - 85, 168 - 169).

Банк у запереченнях, які за своєю природою є відзивом, на позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні позовів останніх.

Банк посилається на те, що відсутні правові підстави для визнання умов кредитного договору недійсними. Сторони при укладанні кредитного договору узгодили всі його умови. Сама по собі відсутність згоди іншого подружжя на укладання договору застави транспортного засобу не може бути підставою для визнання такого договору недійсним. Це можливо лише у випадку, якщо інший з подружжя діяв недобросовісно (Т. 2, а. с. 100 - 104).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.10.2011 року було відкрито провадження за вищевказаним позовом Банку (Справа № 2/1519/7865/11) (Т. 1, а. с. 59).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2012 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням суду в іншій справі за позовом ОСОБА_2 до Банку, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 , Управління НБУ в Одеській області, Обласний територіальний відділ АМКУ, Територіальне управління Одеської, Херсонської та Миколаївської областей Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг в Україні, Управління у справах захисту прав споживачів в Одеській області, про визнання недійсним пунктів кредитного договору та договору поруки, встановлення процентної ставки (Т. 1, 95 - 95 зворотна сторона).

10.05.2016 року ОСОБА_1 звертається до суду з окремим позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, ОСОБА_2 , про визнання пункту кредитного договору недійсним та встановлення суми кредиту відповідно до кредитного договору (Справа № 521/8285/16-ц) (Т 2, а. с. 2 - 5).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2016 року було відновлено провадження у справі за вищевказаним позовом Банку про стягнення боргу (Справа № 2/1519/7865/11) (Т. 1, а. с. 104 - 105).

01.11.2016 року ОСОБА_2 вступив у справу за позовом Банку про стягнення боргу (Справа № 2/1519/7865/11), подавши позов до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, про визнання пунктів кредитного договору недійсним, визнання недійсним договору застави, визнання договору поруки неукладеним (Т. 2, а. с. 84 - 85).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.12.2017 р. об`єднано в одне провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, про визнання пунктів кредитного договору недійсним, визнання недійсним договору застави, визнання договору поруки неукладеним та недійсним (Справа № 2/1519/7865/11) з позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», треті особи - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, ОСОБА_2 про визнання пункту кредитного договору недійсним та встановлення суми кредиту відповідно до кредитного договору (Справа № 521/8285/16-ц). Об`єднаній справі присвоєно № 2/1519/7865/11 (Т. 1, а. с. 179 - 181) .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2021 року задоволено частково вищевказану позовну заяву ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі - 37 426,28 долара США, заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користуванням кредитом в розмірі - 3 421,90 долара США, штраф за ненадання довідки про заробітну плату та інші доходи в сумі 545,89 долара США, штраф за невиконання умов страхування предмету застави в сумі - 43 650,00 грн..

В задоволенні інших позовних вимог ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» відмовлено.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» судовий збір у розмірі - 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі - 120,00 грн..

Відмовлено у задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмет а спору - ОСОБА_2 до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, про визнання пунктів кредитного договору недійсним, визнання недійсним договору застави, визнання договору поруки неукладеним

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, ОСОБА_2 , про визнання пункту кредитного договору недійсним та встановлення суми кредиту відповідно до кредитного договору.

Рішення суду мотивоване тим, що 26.06.2008 р. між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є - ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 6556734 (далі - Кредитний договір), за умовами якого Банк надав останній кредит у сумі - 54 589 долара США. Цільове призначення - придбання автомобіля марки «Mersedes Benz», номер кузову НОМЕР_1 , у продавця - ФОП ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу автомобіля № 11/06 від 11.06.2008 р.. Процентна ставка за кредитом становить - 13,49% річних. Кредит надається позичальникові строком до - 26.06.2015 року. Умовами кредитного договору передбачено обов`язок позичальника зі страхування автомобіля, надання позичальником Банку відомостей про заробітну плату.

У забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 26.06.2008 р. були укладені: 1) між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 - договір поруки № 6584345, за умовами якого останній зобов`язується відповідати солідарно, у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій та неустойки; 2) між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 - договір застави транспортного засобу № 6584366, за умовами якого в заставу Банку передано автомобіль легковий універсал, марка - «Mersedes Benz» МL 320, 2008 року випуску, колір - чорний, номер кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 2987 куб. см., реєстраційний номер - НОМЕР_2 , який належить заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 24.06.2008 р., а також додаток №1 до договору застави транспортного засобу № 6584366 від 26.06.2008 р. Згідно п. 1.4 вказаного договору заставна вартість предмету застави за домовленістю сторін становить - 436 500 грн..

Позичальниця - ОСОБА_1 порушила зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Визначаючи розмір заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту, процентів тощо, Банк змінив строк виконання основного зобов`язання з - 26.06.2015 року на - 03.12.2010 року. Тому відсотки за користування кредитом не повинні нараховуватися з 04.12.2010 року. Позичальниця порушила умови кредитного договору щодо страхування предмета застави, тому підлягає стягненню штраф у розмірі - 43 650,00 грн.. Також були порушені умови кредитного договору з надання позичальницею відомостей про її заробітну плату, тому підлягають задоволенню вимоги Банку про стягнення штрафу в розмірі - 545,89 долара США.

Банк відповідно до діючого законодавства має право укладати кредитні договори про надання валюти в іноземній валюті.

Підписавши кредитний договір, сторони досягли усіх домовленостей щодо порядку надання кредиту.

Під час укладання ОСОБА_1 договору застави автомобіля, ОСОБА_2 надав нотаріусу письмову згоду на передачу іншим подружжям автомобіля, який знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, у заставу.

Ні ОСОБА_2 , ні його представник не заявили клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи щодо обставин підписання договору поруки (Т. 4, а. с. 191 - 203).

В апеляційній скарзі адвокат Пілюк Суліко Валеріївна, діюча від імені ОСОБА_2 , просить рішення Малиновського районного суду від 27.09.2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні вищезазначених позовних вимог ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення коштів. Задовольнити у повному обсязі вищевказаний позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2 до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» про визнання пунктів кредитного договору недійсним, визнання недійсним договору застави, визнання договору поруки неукладеним.

Апеляційна скарга адвоката Пілюк С.В., діючої від імені ОСОБА_2 , обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що: 1) помилковими є висновки суду про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 , який у судовому засіданні пояснив, що з 2000 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 .. Письмової згоди на укладення кредитного договору, договору застави транспортного засобу він не давав; 2) ОСОБА_2 з самого початку не погоджувався з деякими пунктами кредитного договору, з цих підстав не підписував договір поруки. Відсутність підпису в договору поруки свідчить про його неукладеність; 3) завчасно було заявлене клопотання про виключення фіктивного, сфальсифікованого доказу (договору поруки) зі складу доказів. Судом вказане клопотання не було розглянуто. Тому, не заявлялося клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи (Т. 5, а. с. 1 - 3).

В апеляційній скарзі адвокат Казак Вадим Святославович, діючий від імені ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2021 року. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні вищезазначених позовних вимог ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Задовольнити у повному обсязі вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» про визнання недійсним пункту кредитного договору, встановлення суми кредиту відповідно до кредитного договору.

Апеляційна скарга адвоката Казака В.С., діючого від імені ОСОБА_1 , обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що суд безпідставно не прийняв до уваги, що згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на 26.06.2006 року - час укладення кредитного договору) надання споживчих кредитів в іноземній валюті було заборонено (Т. 5, а. с. 154 - 158).

Позивач - ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів не скористались правом надання відзиву, пояснень на апеляційну скаргу. Відзив пояснення на апеляційну скаргу не надійшли.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.11.2021 року залишено без руху апеляційну скаргу адвоката Казака В.С., діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2021 року (Т. 5, а. с. 34 - 34 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.11.2021 року залишено без руху апеляційну скаргу адвоката Пілюк С.В., діючої від імені ОСОБА_2 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2021 року (Т. 5, а. с. 36 - 36 зворотна сторона).

06.12.2021 року від адвоката Пілюк С.В., діючої від імені ОСОБА_2 , надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (Т. 5, а. с. 57 - 58).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.12.2021 року підготовку справи до судового розгляду в апеляційній інстанції за апеляційною скаргою адвоката Пілюк С.В., діючої від імені ОСОБА_2 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2021 року закінчено та призначено розгляд справи (Т. 5, а. с. 64).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2022 року апеляційну скаргу адвоката Казака В.С., діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2021 року визнано неподаною та повернуто апелянту (Т. 5, а. с. 67 - 68).

11.05.2022 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_2 про поновлення строку на подання зауважень до протоколу судового засідання і технічного запису судового засідання (Т. 5, а. с. 96), копія якої надійшла до апеляційного суду 12.05.2022 року (Т. 5, а. с. 84).

12.05.2022 року до Одеського апеляційного суду від адвоката Пілюк С.В., діючої від імені ОСОБА_2 , надійшло клопотання про зупинення провадження у справі з тих підстав, що їй стало відомо, що представник іншої відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Казак В.С. зламав руку, у зв`язку з чим тривалий час повинен отримувати лікування та перебувати на реабілітації (Т. 5, а. с. 85 - 86 зворотна сторона)

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.12.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Пілюк С.В., діючої від імені ОСОБА_2 , про зупинення провадження у справі. У судовому засіданні адвокат Пілюк С.В., діюча від імені ОСОБА_2 , просила не розглядати її клопотання про зупинення провадження у справі.

08.05.2022 року до Одеського апеляційного суду надійшов лист Малиновського районного суду м. Одеси про направлення справи до суду першої інстанції у зв`язку із надходженням заяви ОСОБА_2 про поновлення строку на подання зауважень до протоколу судового засідання і технічного запису судового засідання (Т. 5, а. с. 91 - 92).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.05.2022 року справу повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду заяви ОСОБА_2 про поновлення строку на подання зауважень до протоколу судового засідання і технічного запису судового засідання (Т. 5, а. с. 93 - 93 зворотна сторона).

22.06.2022 року справа повернулася до Одеського апеляційного суду (Т. 5, а. с. 153).

05.07.2022 року до Одеського апеляційного суду надійшла повторна апеляційна скарга адвоката Казака В.С., діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2021 року (Т. 5, а. с. 154 - 158).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.07.2022 року залишено без руху апеляційну скаргу адвоката Казака В.С., діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2021 року (Т. 5, а. с. 182 - 183).

15.08.2022 року від адвоката Казака В.С., діючого від імені ОСОБА_1 , надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (Т. 5, а. с. 211 - 213).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.08.2022 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Казака В.С., діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2021 року закінчено та призначено розгляд справи (Т. 5, а. с. 214 - 215).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.08.2022 року підготовку справи до судового розгляду в апеляційній інстанції за апеляційною скаргою адвоката Казака В.С., діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2021 року закінчено та призначено розгляд справи (Т. 5, а. с. 216).

22 грудня 2022 року, тобто у день призначеного судового засідання, від ОСОБА_2 до апеляційного суду надійшла заява про відвід колегії судів у складі Заїкіна А.П., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М..

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Інших заяв та клопотань не надали.

Ознайомившись із доводами заяви ОСОБА_2 про відвід колегії судів у складі суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М., дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого судового засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Заява ОСОБА_2 про відвід колегії судів у складі суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М. обґрунтована тим, що у нього виник обґрунтований сумнів щодо неупередженості і об`єктивності вказаних суддів, виходячи з того, що: 1) ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.10.2022 року було відмовлено представнику іншого відповідача ОСОБА_1 - адвокату Казаку В.С. у проведенні судових засідань у справі в режимі відеоконференцій. Зазначену ухвалу апеляційного суду він не отримав до часу звернення з даним клопотанням. Про існування вказаної ухвали апеляційного суду дізнався вчора від адвоката Казака В.С.; 2) 08.12.2022 року колегією суддів апеляційного суду була частково задоволена заява його представника - адвоката Пілюк С.В. про продовження строку на подання відзиву на апеляційні скарги представника іншого апелянта, заперечень на долучені до їх клопотання докази. Вищевказану ухвалу апеляційного суду він не отримав, ніякого слухання справи не відбувалося. Про існування вказаної ухвали апеляційного суду дізнався вчора, так як пошту з апеляційного суду його адвокатом було отримано - 21.12.2021 року; 3) предметом розгляду по даній справі є - кредитний договір, укладений його дружиною - ОСОБА_1 та Банком, який намагається стягнути колосальну суму коштів за фіктивним договором поруки, який він не підписував. 27.10.2022 року його представником до канцелярії апеляційного суду було подано клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертизи, яке до цього часу не розглянуто. За вказаних обставин, складається враження, що колегія суддів застосовує запроваджений в країні Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений відповідним Законом України, для відправлення правосуддя з очевидним порушенням його прав.

Вивчивши доводи заяви про відвід суддів, колегія суддів вважає, що вищезазначені доводи ОСОБА_2 про відвід колегії судів у складі суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М. не можуть бути підставою для відводу суддів, виходячи з наступного.

Згідно тлумачення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прецедентної практики Європейського суду з прав людини, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: 1) забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; 2) суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить з того, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Проте, право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості, зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо.

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року N 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому, суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це, навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

ОСОБА_2 посилається на те, що він не отримував постановлені апеляційним судом ухвали з процесуальних питань, апеляційним судом не розглянуто клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що заява про відвід колегії суддів надійшла до апеляційного суду як електронною поштою, так і через канцелярію апеляційного суду. Тобто, ОСОБА_2 був у будівлі апеляційного суду. При цьому, перешкоди для ознайомлення з матеріалами справи, отримання копій вказаних ухвал в апеляційному суді відсутні. Крім того, ухвалу апеляційного суду про продовження строку на подання відзиву на апеляційні скарги представника іншого апелянта отримав представник ОСОБА_2 , про що останній зазначив у заяві про відвід суддів. Розгляд клопотання про призначення судової експертизи проводиться у передбаченому процесуальним законодавством порядку, зокрема під час розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 не довів наявність будь-яких обставин, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості колегії суддів у складі суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М. при розгляді даної цивільної справи. Заява ОСОБА_2 про відвід суддів є необґрунтованою.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала апеляційного суду про відмову в задоволенні заяви про відвід суддів не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В., Таварткіладзе О.М. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22 грудня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Суддів О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе