Справа №397/1082/22
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2022 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Монич В.О.

за участю секретаря судових засідань Добош О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Мукачево Мукачівського району Закарпатської області південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Добоні В.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ :

08.02.2022 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Мукачево Мукачівського району Закарпатської області південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Добоні В.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заявлені вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 05.08.2019 року було вчинено спірний виконавчий напис №2317. На підставі якого головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Мукачево Мукачівського району Закарпатської області південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Добоні В.М. відкрив виконавче провадження. Вказаний виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис вчинено на договорі який не був нотаріально посвідчений, що є порушенням законодавства.

Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2022 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Копію ухвали про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідач отримав 09.03.2022 року.

У наданий судом строк та станом на 14 грудня 2022 року відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

25 листопада 2022 на адресу суду від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., надійшли належним чином завірені копії матеріалів, на підставі яких видано виконавчий напис №2317 від 05.08.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 2317 про звернення стягнення на майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Приват Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 40 592, 78 доларів США (а.с.17).

За вказаним виконавчим написом нотаріуса головним державним виконавцем Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) Добоні В.М відкрито виконавче провадження № 67877409 від 14.12.2021 року (а.с.16).

07.10.2006 року між позивачем ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Ришкович О.В. № 3459, відповідно до умов якого позивач виступила майновим поручителем перед банком (іпотекодержателем) за зобов`язаннями по кредитному договору № МКАWGК00000314 від 06.10.2006 року на суму 25000,00 доларів США та передала в іпотеку житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 28 Договору іпотеки, договір діє до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором (а.с.21-24).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

З вказаного виконавчого напису, вчиненого 05.08.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною зареєстрований в реєстрі за № 2317, вбачається, що його вчинено у безспірному порядку внаслідок допущення боржником прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.10.2006 року по 25.02.2019 року. Загальна сума заборгованості 40 592, 78 доларів США, що за курсом НБУ на 25.02.2019 року становить 1 096 707 гривень 80 копійок.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України яким повинен керуватись нотаріус.

Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172.

Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін.

Пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає.

Однак, судом встановлено, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 05.08.2019 року вчинено виконавчий напис, реєстрованого в реєстрі № 2317 про звернення стягнення на майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 на користь AT КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 40 592, 78 доларів США на договірі іпотеки, який нотаріально посвідчений 07.10.2006 року приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Ришкович О.В.( а.с. 21-24).

Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. діяла відповідно до норм ст. 87 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 3.5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.

Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Верховний суд України у справі за № 6-887цс17 висловив правову позицію, та зазначив, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Приватним нотаріусом надано суду належним чином завірені копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, а саме: підтвердження надсилання ОСОБА_1 письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором від 06.10.2006 року, копії кредитного договору, розрахунок заборгованості. За таких обставин, з матеріалів справи вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримав від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, тому у нотаріуса були підстави вважати, що розмір заборгованості зазначений у написі є безспірним.

При цьому суд звертає увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду викладеній в постанові від 15 січня 2020 року по справі №305/2082/14-ц, яка зазначила, що саме позивач, у встановленому законом порядку повинен спростувати належними та допустимими доказами, те що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою ніж та, яка запропонована в ньому для стягнення.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що визначена у спірному виконавчому написі сума заборгованості є безспірною, з дня виникнення права вимоги і до моменту звернення відповідача до нотаріуса для вчинення виконавчого напису минуло менше трьох років, під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус керувалася чинним законодавством, а позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами заявлені позовні вимоги, тому суд уважає, що в задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, суд уважає, що судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 , ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 141, 280-285, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Мукачево Мукачівського району Закарпатської області південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Добоні В.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, .

Третя особа 1: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Ірина Михайлівна, місцезнаходження м.Дніпро, вул.Центральна, 6/9

Третя особа 2: Головний державний виконавець відділу ДВС м.Мукачево Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Добоні В.М., м.Мукачево, вул.Валенберга, 3, Закарпатська область.

Головуючий В.О. Монич