Справа №443/2050/21
Провадження №2/443/34/22
УХВАЛА

судового засідання

27 червня 2022 року Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Сливки С.І.,

за участю секретаря Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Виконавчий комітет Жидачівської міської ради як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

в с т а н о в и в :

У провадженні Жидачівського районного суду Львівської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Виконавчий комітет Жидачівської міської ради як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

27.06.2022 відповідачем через канцелярію суду подано заяву про відвід судді Сливки С.І. від розгляду цивільної справи №443/2050/21. Заява мотивована тим, що на думку відповідача головуючим суддею Сливкою С.І. порушено право відповідача на захист, недопустивши до участі у справі її представника ОСОБА_3 та обмеживши доступ останнього в зал судових засідань. Крім того, на думку відповідача головуючим суддею Сливкою С.І. безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи про позбавлення батьківських прав.

Позивач в судовому засіданні заяву про відвід не заперечив.

Відповідач в судове засідання не з`явилась.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився.

Заслухавши думку позивача, вивчивши доводи заяви про відвід, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною 1 статті 36 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Згідно з частиною 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Доводи заявника, викладені у заяві про відвід, зводяться по суті до незгоди з процесуальними діями (рішеннями) судді та не свідчать про необ`єктивність або упередженість судді, тобто заявником не доведено наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Таким чином, твердження ОСОБА_2 є безпідставними, підстави для відводу судді, які передбачені ст.36 ЦПК України, відсутні, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Керуючись ст.ст. 36-40, 258, 259, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_2 про відвід судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки Святослава Ігоровича у справі №443/2050/21 (провадження №2/34/64/22) залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Сливка