ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2088/20Головуючий у 1-й інстанції Мельник А.В.
Провадження № 22-ц/817/1014/22 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 302000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Костів О. З., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Романська К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 606/2088/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29.09.2022 року, постановлену суддею Мельник А.В., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Дарахівська сільська рада Теребовлянського району Тернопільської області (правонаступником якої є Микулинецька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області) про відновлення меж земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Теребовлянського районного суду від 29.09.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Дарахівська сільська рада Теребовлянського району Тернопільської області (правонаступником якої є Микулинецька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області) про відновлення меж земельної ділянки - залишено без розгляду.

28.10.2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Теребовлянського районного суду від 29.09.2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Позивач вказав, що він не мав можливості замінити адвоката та не міг самостійно здійснювати захист своїх інтересів у суді через складність справи, тому суд порушив його право на отримання правничої допомоги. Зазначив, що він з`явився на розгляд справи та не зловживав процесуальними правами, а також йому не були відомі правові наслідки залишення зали судового засідання.

ОСОБА_1 вказав, що судом невірно застосовано норми ст. 223 ЦПК України, оскільки у разі залишення зали судового засідання настають наслідки, передбачені ч. 3-5 цієї статті, до яких належить розгляд справи за відсутності учасника справи.

Позивач зазначив, що закриваючи підготовче засідання у справі, суд констатував факт, що усі необхідні підготовчі дії проведено, отже не було перешкод провести розгляд справи по суті без його участі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 935, просив розглянути апеляційну скаргу без його участі. Відповідач ОСОБА_2 належно повідомлена про час та місце судового засідання.

Микулинецька селищна рада надіслала заяву про розгляд справи без участі її представника.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд урахував те, що позивач ОСОБА_1 залишив залу судового засідання під час розгляду справи 29.09.2022 року, не подавши заяву про розгляд справи без його участі, отже мала місце повторна неявка позивача. Враховуючи вказані обставини, а також те, що позов неможливо вирішити без участі позивача, суд залишив позов без розгляду на підставі частин 5, 6 статті 223 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Із матеріалів справи видно, що 05.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом (а.с. 2 т.1).

Ухвалою Теребовлянського районного суду від 25.11.2020 року провадження у справі було закрито (а.с. 72 т.1).

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 05.01.2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мужа В.В. - задоволено. Ухвалу Теребовлянського районного суду від 25.11.2020 року про закриття провадження - скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 101-104).

Ухвалою судді Теребовлянського районного суду від 26.01.2021 року цивільну справу прийнято до провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 109 т. 1).

Як установлено судом, у підготовчі судові засідання позивач та його представник неодноразово не з`являлися.

В підготовчому судовому засіданні 24.05.2022 року позивач ОСОБА_1 заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з призовом його представника адвоката Мужа В.В. на військову службу згідно Указу Президента України "Про загальну мобілізацію".

Судом визнано поважною причину неявки представника позивача у судове засідання та задоволено клопотання про відкладення розгляду справи, а також роз`яснено право позивача самостійно представляти свої інтереси в суді або звернутись за правовою допомогою до іншого адвоката (а.с. 224-225 т.1).

У підготовчі судові засідання, 14.07.2022 року, 02.08.2022 року, 22.08.2022 року позивач не з`явився, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із призовом його представника на військову службу.

Ухвалою Теребовлянського районного суду від 02.08.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 30.08.2022 року (а.с. 242 т. 1).

23.08.2022 року позивач подав письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з призовом його представника на військову службу, у якому зазначив, що він не має можливості залучити іншого адвоката через тривалий розгляд справи в суді першої інстанції. Крім того, враховуючи складність справи, він також не має можливості здійснювати захист своїх прав самостійно, оскільки не має юридичної освіти та знань в галузі права (а.с. 245 т.1).

30.08.2022 року розгляд справи було відкладено на 29.09.2022 року.

29.09.2022 року перед початком судового засідання у справі через канцелярію суду позивач подав письмове клопотання про відкладення розгляду справи такого ж змісту, що і клопотання від 23.08.2022 року (а.с. 253 т.1).

В судовому засіданні 29.09.2022 року ОСОБА_1 підтримав подане ним клопотання та просив розгляд справи відкласти до повернення його представника (а.с. 254 т.1).

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення вказаного клопотання, зазначивши, що позивач мав достатньо часу і можливість для звернення за правовою допомогою до іншого адвоката, а також може представляти в суді свої інтереси самостійно. При цьому, неодноразові відкладення розгляду справи суттєво затягують строк її розгляду та негативно впливають на право відповідача.

Із протоколу судового засіданні видно, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та розпочав розгляд справи по суті за участі позивача. Судом було надано ОСОБА_1 вступне слово, після чого позивач самовільно покинув залу судового засідання, не пояснивши причину такої процесуальної поведінки.

Однією з основних засад цивільного судочинства, відповідно до статті 2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно пункту 2 частини третьої статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до частини п`ятої статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Положеннями статті 223 ЦПК України передбачені, зокрема, наслідки залишення учасником справи зали судового засідання.

Так, частиною шостою статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання, настають наслідки, визначені частинами третьою - п`ятою цієї статті.

Отже, суд дійшов вірного висновку, що у зв`язку із самовільним залишенням зали судового засідання 29.09.2022 року, мала місце повторна неявка позивача, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Згідно статті 43, 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що позов неможливо вирішити без участі позивача ОСОБА_1 , який не подав заяву про розгляд справи без його участі та залишив залу судового засідання, висновок суду про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 відповідає вимогам закону.

У звязку з цим, доводи апеляційної скарги про те, що залишення позовної заяви без розгляду є передчасним, колегія суддів вважає безпідставними. Разом з тим, зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Необгрунтованими є пояснення ОСОБА_1 про те, що судом не забезпечено його право на отримання правової допомоги під час розгляду цивільної справи, оскільки після неодноразових відкладень розгляду справи у звязку з тривалою відсутністю адвоката позивачу було роз`яснено його право звернутись за правовою допомогою до іншого адвоката або самостійно представляти свої інтереси в суді.

Колегія суддів звертає увагу на те, що залишення позовної заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 вересня

2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21).

Окрім того, висновок суду про залишення позовної заяви без розгляду узгоджується із позицією, висвітленою у Постанові Верховного Суду від 28.10.2021 року у справі № 465/6555/16-ц (провадження 61-9020св21).

Позивач ОСОБА_1 не подав заяву про розгляд справи без його участі, тому доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно не вирішено спір без участі позивача є безпідставними. При цьому, суд вірно зазначив, що розгляд справи без участі позивача неможливий.

Інші посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

При цьому, слід зазначити, що згідно частини 2 статті 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду має право звернутися до суду повторно. Враховуючи наведене, доводи позивача про те, що йому не були відомі правові наслідки залишення зали судового засідання не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоч пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Теребовлянського районного суду від 29.09.2022 року про залишення позовної заяви без розгляду постановлена з дотриманням вимог цивільного процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29.09.2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.12.2022 року.

Головуючий

Судді