Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1300/22

Номер провадження: 2/511/394/22

09 грудня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

секретаря судового засідання Бєгєн А.В.,

за участі відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02.09.2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 160, та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (видане повторно 04.03.2015 року).

У цьому шлюбі у позивача з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Позивач та відповідач планували щасливе сімейне майбутнє. Однак, сімейне життя у них не склалося. Між ними тривалий час відсутнє порозуміння, постійно виникають сварки під час яких відповідач висловлює образи на її адресу, а також мають місце інші дії, які унеможливлюють нормальне сімейне життя, що повинно ґрунтуватися на любові, довірі, взаємній повазі до особистості кожного з подружжя, дитини. Внаслідок чого вони втратили повагу один до одного, не можуть як сім`я проживати разом та виконувати сімейні обов`язки. Такі сварки часто відбуваються у присутності їхньої дитини, родичів. Образи, недовіра та неповага з боку відповідача принижують її людську гідність, знищують репутацію сім`ї в середовищі їхнього спілкування. А також травмують свідомість та психіку дитини, унеможливлюють її гармонійний розвиток як особистості, знижують самооцінку, деформують її погляд на сімейні цінності та шлюб, ставлення чоловіка до жінки та матері. Суперечки та сварки між ними мають постійний та тривалий характер. Вона вже намагалася раніше припинити зазначені стосунки за взаємною згодою, однак відповідач не погоджувався на це і обіцяв припинити описану вище поведінку. Численні спроби примирення ні до чого не призвели, у сімейних стосунках нічого не змінилося, а останнім часом відносини лише погіршились. Такий стан речей протягом тривалого часу є нестерпним для позивача та унеможливлює подальше збереження шлюбу і проживання однією сім`єю з відповідачем. На теперішній час подружні відносини між ними фактично припинені остаточно, спільне господарство не ведуть тривалий час (близько півроку). Позивач вважає, що їх подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та, у такому вигляді, інтересам дитини, внаслідок чого позивач наполягає на розірванні шлюбу.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд: розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Просить після розірвання шлюбу залишити прізвище ОСОБА_5 .

Ухвалою від 05.08.2022 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 09.12.2022 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про надання строку на примирення.

В судове засідання 09.12.2022 позивачка ОСОБА_2 не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність та підтримала вимоги позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу.

Суд, заслухавши думку відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 02.09.2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 160. Після реєстрації шлюбу позивач набула прізвище ОСОБА_5 . Від цього шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 .

Тривалий час між сторонами існує розлад в особистих відносинах, подружні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведуть тривалий час. Неповнолітній син на час ухвалення рішення проживає разом з відповідачем. Майнового спору та спору про місце проживання і утримання дитини у сторін немає.

Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує лише формально, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, та права їх неповнолітнього сина, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

При цьому суд враховує те, що позивач ОСОБА_2 , яка є рівноправним партнером в шлюбі, категорично заперечувала щодо надання будь-яких строків для примирення, про що зазначила в позовній заяві та інших заявах, поданих під час розгляду справи, тому враховуючи визначену законом добровільність шлюбного союзу, позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

На підставі ст.ст. 24, ч. 3 ст. 105, ч. 3 ст. 109, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 18, 19, 76-81, 95, 206, 211, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 02.09.2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 160 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище: чоловіку- ОСОБА_5 , дружині ОСОБА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І. В. Бобровська