ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м.Суми

Справа №583/3834/21

Номер провадження 22-ц/816/455/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання Назарової Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2021 року, постановлену у складі судді Ільченко В.М., у приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок під літ. «А-1ж», прибудова «а», навіс «а1», мансарда, підвал «пд», загальною площею 152,7 кв. м, житловою площею 32,5 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під реєстраційним номером 102; визнати за нею право власності на 45/100 частини вказаного житлового будинку; стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору та на правову допомогу.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 січня 2017 року шлюб між ними було розірвано.

В ході подружнього життя вони побудували будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Під час перебування у шлюбі та веденні спільного господарства вона приймала безпосередню участь у формуванні спільного сімейного бюджету, до якого вкладала зароблені кошти, в т.ч. і за рахунок останніх, ними здійснювалось будівництво спільного будинку.

30 грудня 2016 року вона звернулася до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом, в якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя вказаний житловий будинок та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку та визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку за ОСОБА_2 Охтирський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 29 серпня 2018 року у справі № 583/3869/16-ц у задоволенні позовних вимог відмовив; зазначив, що за відсутності експертного висновку про сукупний розмір вартості матеріалів, робіт (у т.ч. позичених) коштів відповідача вкладених у будівництво будинку, визначити розмір частки, на яку вона має право, суд самостійно не може, сторони клопотань про призначення та проведення експертизи не заявляли, а на пропозиції суду висловлювали небажання на її призначення та проведення.

З огляду на те, що на даний час відповідач її речові права на вказане майно ігнорує та не визнає, майно зареєстроване на його ім`я і він користується ним одноосібно, позивачка вважає, що її право володіння, користування та розпорядження майном порушено. Вважає, що її частка у спірному майні складає не менше 44/100, але більш точно вона буде визначена в ході експертизи.

Посилаючись на вказані обставини, просить позов задовольнити.

Охтирський міськрайонний суд Сумської області ухвалою від 10 грудня 2021 року закрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що звертаючись до суду з позовом, на підставі якого було відкрито провадження у справі № 583/3869/16-ц в первинних позовних вимогах вона просила суд визнати спірний будинок спільною сумісною власністю подружжя та визнати право власності на 1/2 частину такого. В подальшому до суду було подано заяву, за якою ухвалою суду від 27 березня 2017 року вимогу про визнання будинку спільною сумісною власністю залишено без розгляду. Тобто, остаточними позовними вимогами у справі № 583/3869/16-ц є визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного житлового будинку. Разом з тим, в даній справі ставилися вимоги про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею права власності на 43/100 частини будинку. Тому вважає, що в даній справі інший предмет позову.

Вважає, що оскаржувана ухвала суду суперечить ухвалі про відкриття провадження у даній справі.

Також на думку скаржниці, в даній справі фактично інші підстави позову, ніж у справі № 583/3869/16-ц.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі та у справі № 583/3869/16-ц сторони, предмет та підстави позову є тотожними.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду про наявність підстав для закриття провадження у даній справі.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

В даній справі, в якій переглядається ухвала про закриття провадження, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому ставить питання про визнання спірного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею права власності на 45/100 частин вказаного спірного житлового будинку.

В справі № 583/3869/16-ц ОСОБА_1 зверталася до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про визнання спільною сумісною власністю подружжя спірного житлового будинку, визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку та визнання за відповідачем права власності на 1/2 спірного житлового будинку. В подальшому за заявою ОСОБА_1 про залишення без розгляду частини позовних вимог, Охтирський міськрайонний суд Сумської області ухвалою від 27 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині визнання спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку за ОСОБА_2 залишив без розгляду (а. с. 107-108, Т. 2, справа № 583/3869/16-ц).

Охтирський міськрайонний суд рішенням від 29 серпня 2018 року у справі № 583/3869/16-ц, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину будинку відмовив (а. с. 59-63, Т. 1).

Тобто в справі № 583/3869/16-ц місцевим судом по суті розглядалася вимога ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного житлового будинку, а в даній справі позивачкою ставиться питання про визнання спірного житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею права власності на 45/100 частин житлового будинку, тобто предмет позову, як матеріально-правова вимога позивачки до відповідача, стосовно якої вона просить ухвалити судове рішення, в даних справах не є повністю тотожним, що виключає можливість закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У зв`язку зі скасування ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2021 року про закриття провадження в даній справі підлягає скасуванню і додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2022 року, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування понесених судових витрат 1000 грн.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п. 4, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2021 року та додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2022 року в даній справі скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частину будинку,направити для продовження розгляду до Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - Т. А. Левченко

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко