Справа № 202/4106/21
Провадження № 2/202/365/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Свити Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Федорець Є.Є.

представника органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради Воднєвої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Інгулецької районної у м. Кривому Розі ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Інгулецької районної у м. Кривому Розі ради, орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні.

Позовні вимоги мотивовані тим, щовін з ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з 21.02.2015, який рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2016 розірвано. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_5 , який проживає разом з відповідачем. Наголошував, що на утримання сина він сплачує аліменти, однак відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, не надає можливості приймати участь у спілкуванні та вихованні сина, що порушує не тільки його права, а й суперечить інтересам дитини. Просив суд визначити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні їх спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : один раз на місяць кожного другого тижня місяця починаючи з 14:00 години п`ятниці до 20:00 години неділі за його місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 без присутності матері ОСОБА_4 з можливістю спільного проведення відпочинку за межами місця мешкання, відвідування місць відпочинку, спортивних комплексів, торгово-розважальних центрів, кінотеатрів, театрів, парків; необмежене спілкування з сином засобами телефонного, поштового, зв`язку; спільний відпочинок: під час осінніх, зимових, весняних та літніх шкільних канікул, а саме першу половину канікул з батьком, за місцем реєстрації батька без присутності матері з можливістю спільного проведення відпочинку за межами місця мешкання, відвідування місць відпочинку, спортивних комплексів, торгово-розважальних центрів, кінотеатрів, театрів, парків та інше, а також можливістю виїзду дитини разом з батьком на відпочинок в інші населені пункти в межах України. Зобов`язати ОСОБА_4 за два дні до дня його зустрічі з сином, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання та перебування дитини, а у разі зміни зазначених обставин повідомляти його; зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник ОСОБА_4 надав відзив на позовну заяву в якому зазначав, що порядок участі ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_5 визначений рішенням виконавчого комітету Індустріальної у м. Дніпропетровську ради № 223 від 21.07.2016, зазначене рішення набрало законної сили та не оскаржено сторонами тому, що між сторонами не має спору щодо визначення порядку участі батька у вихованні дитини.

Представник ОСОБА_2 адвокат Томський А.Ф. позов підтримав та просив задовольнити. Зазначав, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з сином, не надає можливості приймати позивачу участь у спілкуванні та вихованні сина.

Представник ОСОБА_4 адвокат Федорець Є.Є. заперечував щодо задоволення позовних вимог. Наголошував, що порядок участі батька у спілкуванні з сином визначений, підстави для зміни визначеного порядку наразі відсутні. Наголошував, що ОСОБА_5 разом з матір`ю перебуває за межами України, через військові дії, а тому наразі особисте спілкування батька та сина неможливе. Також звертав увагу суду, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту та запропонований позивачем спосіб участі у спілкуванні з дитиною призведе до неможливості його виконання.

Представник органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради просив суд розглянути справу відповідно до вимог чинного законодавства. Зазначала, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, батько повинен брати участь у спілкуванні та вихованні сина, що відповідає інтересам дитини. Також звертала увагу суду, що визначений рішенням виконавчого комітету Індустріальної у м. Дніпропетровську ради № 223 від 21.07.2016 порядок побачень батька та дитини, вже не відповідає їх інтересам, оскільки було прийнято коли дитині, ще не виповнилося трьох років. Після прийняття рішення виконавчого комітету Індустріальної у м. Дніпропетровську ради № 223 від 21.07.2016 пройшло більше п`яти років, а тому вважала за необхідне визначення іншого графіку побачень та участі батька у вихованні сина.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Інгулецької районної у м. Кривому Розі в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслано лист № 8/31-85 від 12.01.2022 щодо неможливості надання висновку органу опіки та піклування про визначення способів участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_5 .

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.02.2015, який рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2016 розірвано.

Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, 22.04.2015.

Судом також встановлено, що стосовно питання спілкування позивача ОСОБА_2 з сином ОСОБА_5 , між сторонами виник конфлікт.

Рішенням виконавчого комітету Індустріальної у м. Дніпропетровську ради № 223 від 21.07.2016 було встановлено порядок побачень ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином: чотири рази на місяць, у суботу з 10:00 години до 12:00 години в місцях приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, з урахуванням стану здоров`я, режиму життя та віку дитини у присутності матері дитини ОСОБА_3 .

Зазначене рішення було прийнято більше п`яти років тому, коли ОСОБА_5 не виповнилося трьох років. Встановлено порядок побачень батька та сина у присутності матері дитини.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача щодо відсутності предмета спору та необхідності виконання рішення виконавчого комітету Індустріальної у м. Дніпропетровську ради № 223 від 21.07.2016, а саме встановленого порядку побачень, оскільки зазначене рішення не відповідає інтересам дитини, з огляду на її вік, та інтересам батька.

Відповідно до листа органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради № 17.5-17/1983 від 02.12.2022 відсутні підстави для надання висновку щодо визначення способів участі батька ОСОБА_2 у виховані та спілкуванні з сином ОСОБА_5 у зв`язку із тим, що мати дитини разом з сином проживає в АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною другою статті 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 № 69-V, предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються.

Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша, друга статті 155 СК України).

Частинами другою третьою статті 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Згідно з частинами першою-третьою статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - СЄПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Практика ЄСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 чинить перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з сином, а тому позов є обґрунтований.

Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства», враховує особу батька та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дитини.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_2 позитивно характеризується за місцем роботи та місцем постійного проживання.

При визначенні способів участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд не може прийняти до уваги посилання представника позивача щодо перебування ОСОБА_5 разом з матір`ю за межами України, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначених обставин представником відповідача не надано, не надано жодних відомостей щодо країни перебування, зареєстрованого статусу.

Щодо інших доводів сторін суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме пункт 1 статті 6 Конвенції яка зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених обставин справи, з метою збереження рівності прав батьків та забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що позовні вимоги задовольнити в частині зобов`язання ОСОБА_4 сповіщати батька про зміну місця реєстрації та проживання дитини, закладу дошкільної освіти, закладу де навчається дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язання ОСОБА_4 забезпечити можливість спілкування з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою телефонного та Інтернет зв`язку; визначення способів участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме встановити наступний графік спілкування один раз на місяць кожного другого тижня місяця з 14 год. 00 хв. п`ятниці до 20 год. 00 хв. неділі за місцем проживання батька, без присутності матері, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля з урахуванням стану здоров`я дитини, природних умов і режиму дня дитини; щорічний спільний відпочинок протягом трьох днів, з 09-00 години першого дня до 19-00 години третього дня у період весняних та осінніх канікул, в місцях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, без присутності матері, з можливістю перебування дитини за місцем проживання батька; щорічний спільний відпочинок протягом п`яти днів, з 09-00 години першого дня до 19-00 години п`ятого дня у період зимових канікул, в місцях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, без присутності матері, з можливістю перебування дитини за місцем проживання батька; щорічний спільний відпочинок протягом 30 діб в літній період в межах України (за домовленістю батьків) без присутності матері, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 280-282 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Інгулецької районної у м. Кривому Розі ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити способи участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме встановити наступний графік спілкування:

-один раз на місяць кожного другого тижня місяця з 14 год. 00 хв. п`ятниці до 20 год. 00 хв. неділі за місцем проживання батька, без присутності матері, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля з урахуванням стану здоров`я дитини, природних умов і режиму дня дитини;

-щорічний спільний відпочинок протягом трьох днів, з 09-00 години першого дня до 19-00 години третього дня у період весняних та осінніх канікул, в місцях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, без присутності матері, з можливістю перебування дитини за місцем проживання батька;

-щорічний спільний відпочинок протягом п`яти днів, з 09-00 години першого дня до 19-00 години п`ятого дня у період зимових канікул, в місцях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, без присутності матері, з можливістю перебування дитини за місцем проживання батька;

-щорічний спільний відпочинок протягом 30 діб в літній період в межах України (за домовленістю батьків) без присутності матері.

Зобов`язати ОСОБА_3 сповіщати батька про зміну місця реєстрації та проживання дитини, закладу дошкільної освіти, закладу де навчається дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати ОСОБА_3 забезпечити можливість спілкування з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою телефонного та Інтернет зв`язку.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 14.12.2022.

Суддя Г.В. Бєсєда