Провадження № 2/947/3216/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.12.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), Одеської міської ради (код ЄДРПОУ 26597691) про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

ВСТАНОВИВ:

З позовом про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, діючи в інтересах ОСОБА_1 , до суду звернувся адвокат Атаманчук Наталія Сергіївна, в якому просить встановити факт належності ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , як померла ІНФОРМАЦІЯ_2 про право власності на житло, виданого Управлінням житлово- комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради 04.09.1996 року за №19-5886, виданого на ім`я ОСОБА_4 згідно з Розпорядженням органу приватизації №82346 від 04.09.1996 року.

Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченко В.О.

Ухвалою судді від 03.11.2022 року провадження у справі відкрито.

З боку представника позивача ОСОБА_5 адвоката Атаманчук Н.С. до судового засідання надійшла заява про можливість розгляду справи за її та позивача відсутності, в якій позовні вимоги щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу ОСОБА_3 підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачем ОСОБА_2 надано суду заяву, в якій він позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, також просить справу розглядати за його відсутністю.

Представник відповідача Одеської міської ради до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначається за його клопотанням ухвалою судді Верховного Суду.

Оскільки позивач є громадянином Республіки Польща та не має посвідки на проживання в Україні та зареєстрованого місця проживання, він вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку позовного, а не окремого провадження.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.
Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно зі ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові; місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Так судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про що свідчить свідоцтво про його народження серії НОМЕР_3 виданим повторно Відділом РАЦС Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області 10.07.2021 року.

Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб за №3, Жовтневим ВДРАЦС Кривозірського міського управління юстиції дніпропетровської області здійснено реєстрацію шлюбу між ОСОБА_7 1929р.н. та ОСОБА_4 1936 р.н., після реєстрації шлюбу остання прийняла прізвище ОСОБА_9 ( актовий запис №983 від 18.08.1956 р.).

Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу від 11.06.2021 року № Київскьим районним у місті Одесі ВДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) даний шлюб розірваний ( актовий запис № 45 від 15.01.1979 р.) прізвище дружини після розірвання шлюбу змінено на ОСОБА_10 .

Як вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 11.06.2021 року №7 Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ Міністерства юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_12 ( актовий запис 720 від 10.07.1981 р.)

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 11.06.2021 року №5 вбачається, що шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 розірвано, актовий запис №254 від 22.03.1983 р. відомості щодо зміни прізвища дружини відсутні.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про її смерть серії НОМЕР_4 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить 498/1000 часток у праві спільної часткової власності на квартиру під АДРЕСА_1 .

Зазначене майно належало спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради 04.09.1996 року за №19-5886 згідно із розпорядженням органу приватизації №82346 від 04.09.1996 року; право власності зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 26.09.1996 року у книзі №187пр, на сторінці 127, реєстровий номер 917.

Заповіту спадкодавець не залишила.

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, спадкоємцями якої є позивач та його брат ОСОБА_2 .

Заявою від 11.06.2021 року ОСОБА_2 відмовився від спадщини, що відкрилась після смерті матері на користь брата позивача у справі ОСОБА_1 .

ОСОБА_6 своєчасно звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини.

Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №65158766 від 11.06.2021 р, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Яковлєвою О.М. заведено спадкову справу № 16/2021.

Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.02.2022 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Яковлєва О.М. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з невідповідністю прізвища спадкодавця, вказаного у свідоцтві про смерть прізвищу власника частки квартири, яка є складовою спадщини та рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, 498/1000 часток у праві спільної часткової власності на квартиру під АДРЕСА_1 належать ОСОБА_3 , що підтверджується Відомостями №П1-182234-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, наданими Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради 23.07.2021 р.. Довідкою №П1-182202-ю/л про реєстрацію місця проживання / перебування фізичної особи від 23.07.2021 р., в яких вказано, що місце проживання ОСОБА_3 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 з 20.04.1970 р. по 27.04.2021 р. Власником іншої частки квартири - 502/1000 є позивач, що підтверджується Договором дарування, посвідченим ПН ОМНО ОСОБА_13 27.07.2011 року за №463.

Так, з Ордеру №842 від 07.03.1970 року, виданого Виконавчим комітетом Жовтневої ради депутатів трудящих, вбачається, що він виданий гр. ОСОБА_7 , сім`я якого складається з 4 осіб: дружина - ОСОБА_8 , син - ОСОБА_6 , син - ОСОБА_2 на зайняття 2-кімнатної квартири по АДРЕСА_3 .

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 змінила прізвище на дошлюбне « ОСОБА_10 » та змінила паспорт. Після чого був проведений поділ квартири на частки - 502/1000 - ОСОБА_7 та 408/1000 ОСОБА_4 , відкриті окремі особові рахунки на кімнати. Дана інформація підтверджується копіями по квартирної картки (форми Б) за адресою: АДРЕСА_3 та картки реєстрації особи (форми А) ОСОБА_8 , які надані на адвокатський запит ОСОБА_14 . Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради 20.09.2022 р. за №1039/ел/01-09, в якій зазначено, що дана квартира є комунальною, поділена на два особових рахунки, один з яких оформлений на ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована у квартирі постійно з 20.04.1970 року.

04.09.1996 року за №19-5886 Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради було видано Свідоцтво про право власності на житло на ім`я ОСОБА_4 . Також на ім`я ОСОБА_4 були оформлені особові рахунки на надання комунальних послуг, що підтверджується квитанціями на оплату послуг та Довідкою №38 від 04.09.2019 року з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію.

ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_3 однак тільки 21.10.2019 року отримала паспорт громадянина України № НОМЕР_5 .

Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.
Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав а;бо підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по -батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються із прізвищем, ім`ям, по - батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.
Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю необхідно ОСОБА_16 для оформлення спадкових прав після померлої матері.
Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами, можуть встановлюватися факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

В Постанові Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами в п. 12 указано, що при розгляді справи про встановлення, відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК України, факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від «25» березня 2020 року у справі №607/1219/18 (провадження № 61-19св19) зроблено висновок, що суд розглядає -в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небудь права чи інтереси.
Керуючись ст. ст. 264-268, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), Одеської міської ради () про встановлення факту належності правовстановлюючих документів задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 про право власності на житло, виданого Управлінням житлово- комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради 04.09.1996 року за №19-5886, виданого на ім`я ОСОБА_4 згідно із розпорядженням органу приватизації №82346 від 04.09.1996 року.
Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 15.12.2022 року.

Суддя Луняченко В. О.