ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/3612/21 Номер провадження 22-ц/814/1674/22Головуючий у 1-й інстанції Кононихіна Н.Ю. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт»

на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 22 липня 2021 року у складі судді Кононихіної Н. Ю.

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просила суд вжити заходів забезпечення до пред`явлення позову про поновлення становища, що існувало до порушення права шляхом заборони відчуження та вчинення реєстраційних дій щодо житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити без відповідного рішення суду виселення її та членів її сім`ї за вказаною адресою, а також заборонити вселення та входження представників відповідача.

Заява мотивована тим, що 28.04.2007 між нею та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір № 6/4/20/2007/840-к/138, забезпечення якого є укладений договір іпотеки № 6/4/20/2007/840-к/139 стосовно житлового будинку літ. А2 загальною площею 106,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з фінансовою кризою утворилася заборгованість.

02.11.2013 по цивільній справі № 2-2551/11 Жовтневим районним судом м. Харкова винесене заочне рішення суду про стягнення боргу у розмірі 1 336 152 грн, що скасоване і по суті позов залишений без розгляду. 15.10.2020 рішенням про державу реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 54645596 від 19.10.2020 приватним нотаріусом Луніною Т. А. право власності на вказаний будинок переведене на відповідача. Номер запису про право власності 38724611 від 15.10.2020. Про вказане рішення їй стало відомо лише після спроби представниками відповідача виселити заявника із вказаного будинку, де вона постійно проживає. Про заміну кредитора заявнику не було відомо, в чому вбачається пряме порушення статті 24 Закону України «Про іпотеку» щодо обов`язку іпотекодержателя надіслати боржнику та іпотекодателю протягом п`яти днів повідомлення про заміну кредитора.

Спірний будинок є єдиним місцем її проживання, придбаним за кредитні кошти, отримані в іноземній валюті, іншого ізольованого окремого житла вона не має, тому на даний будинок поширюється мораторій стягнення предмету іпотеки, встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 22 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задоволено частково.

Забезпечено позов шляхом заборони відчуження та вчинення реєстраційних дій щодо житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонено без відповідного рішення суду виселення ОСОБА_1 та членів її сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви відмовлено.

Допущено ухвалу до негайного виконання.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на спірний будинок за договором кредиту і договором іпотеки поширюється мораторій на стягнення предмету іпотеки, тому, враховуючи наявність майнового спору між сторонами, обсяг позовних вимог, а також вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, вимоги про забезпечення позову шляхом заборони відчуження та вчинення реєстраційних дій щодо спірного житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями та заборони без відповідного рішення суду виселення ОСОБА_1 та членів її сім`ї підлягають задоволенню.

Не погодившись з даною ухвалою, представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу районного суду про забезпечення позову скасувати.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що в оскаржуваній ухвалі суду не зазначено доказів, на підставі яких суд з`ясував питання щодо наявності між сторонами спору, а також необхідність вжиття заходів забезпечення позову, а також не наведено відповідних посилань чи обґрунтованих припущень про те, що невжиття обраних заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вважає, що обрання судом заходів забезпечення позову не стосується предмета спору, обмежує права та повноваження невизначеного кола осіб, яких не було залучено до участі у справі.

Вказує також, що судом не вирішувалось питання щодо зустрічного забезпечення шляхом покладення на позивача обов`язку внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову з метою захисту інтересів учасника процесу.

У відзиві на апеляційну скаргу заявник ОСОБА_1 просить ухвалу районного суду залишити без змін та у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 25.03.2022 № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)» справу передано для розгляду до Полтавського апеляційного суду.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки від 28 квітня 2007 року ОСОБА_1 набула у власність житловий будинок та земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Для проведення розрахунків по вказаному договору купівлі-продажу 28 квітня 2007 року ОСОБА_1 уклала з ВАТ КБ «Надра» кредитний договір № 6/4/20/2007/840-К/1138, за умовами якого одержала кредит у сумі 103 200 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором, строком до 27 квітня 2037 року, у забезпечення якого уклала договір іпотеки № 6/4/20/2007/980-І/1139 зазначеного житлового будинку літ. А2 загальною площею 160,20 кв. м, житловою площею 104,90 кв. м, на земельній ділянці площею 0,0800 га.

29 квітня 2020 року за договором № GL3N217214 про відступлення права вимоги ПАТ КБ «Надра» передав усі права за договором іпотеки № 6/4/20/2007/840-К/1139 від 28.04.2007 ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт», про що 05.05.2020 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки внесено відповідний запис.

15 жовтня 2020 року на підставі договору іпотеки № 6/4/20/2007/840-К/1139 від 28.04.2007 та договору про відступлення права вимоги № GL3N217214 від 29.04.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Луніною Т. А. здійснено державну реєстрацію права приватної власності ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» на предмет іпотеки - об`єкт житлової нерухомості житловий будинок літ. А2 загальною площею 106,2 кв. м, житловою площею 104,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 38724611.

Заявник ОСОБА_1 оспорює підстави набуття ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» прав на предмет іпотеки - нерухоме житлове майно під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що свідчить про виникнення між сторонами майнового спору, предметом якого є вказаний житловий будинок, та наявність підстав для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії (пункт 2 частини першої статті 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення можуть бути застосовані виключно за наявності однієї з підстав, визначених частиною другою статті 149 ЦПК України, та відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України мають бути співмірними з позовними вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з метою ефективного захисту прав заявника ОСОБА_1 у разі задоволення її позову до ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» щодо поновлення права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та витребування спірного нерухомого майна, належним забезпечувальним заходом є заборона відчуження майна, яка не позбавляє власника інших правомочностей, проте унеможливлює передачу спірного майна у власність третіх осіб, що може створити труднощі з витребуванням такого майна під час виконання можливого рішення суду.

Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та нормам процесуального права та доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Заборона відчуження спірного нерухомого майна стосується виключно прав власника такого майна на час вирішення цього питання - ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт», яке є учасником справи, тому доводи апеляційної скарги про те, що суд обмежив права та повноваження невизначеного кола осіб, не залучених до участі у справі, є безпідставними та відхиляються апеляційним судом.

Зустрічне забезпечення - вимога до особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, передбачено статтею 154 ЦПК України.

За загальним правилом, вирішення цього питання має диспозитивний характер, тобто реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, встановлених частиною третьою статті 154 ЦПК України, коли суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, а саме, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення (частина шоста статті 154 ЦПК).

Оскільки обставин, встановлених частиною третьою статті 154 ЦПК України, по справі не встановлено і суду таких не доведено, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача щодо не вирішення судом першої інстанції питання зустрічного забезпечення в ухвалі про забезпечення позову і підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення не вбачає.

Відповідно до статті 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Примусове виселення розглядається як крайній захід, котрий підлягає застосуванню тільки у випадках і в порядку, прямо передбачених законом.

Рішення суду, як підстава для примусового виселення мешканців переданого в іпотеку житлового будинку чи житлового приміщення після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору визначено і статтею 40 Закону України «Про іпотеку», тому заборона без відповідного рішення суду виселення ОСОБА_1 та членів її сім`ї із будинку за адресою: АДРЕСА_1 , як спосіб забезпечення позову, не суперечить закону.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційним судом не вбачається.

Враховуючи наведене, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» - залишити без задоволення.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 22 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна