ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м.Суми

Справа №587/2518/21

Номер провадження 22-ц/816/558/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях

на ухвалу Недригайлівського районного суду Сумської області від 20 січня 2022 року, постановлену у складі судді Яковенко Н.М., в приміщенні Недригайлівського районного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях (далі Регіональне відділення) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить:

-Розірвати договір № 30 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації об`єкта незавершенного будівництва житловий будинок АДРЕСА_1 , укладений 28 жовтня 2020 року між Регіональним відділенням та ОСОБА_1 ;

-Розірвати договір № 31 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації об`єкта незавершенного будівництва житловий будинок АДРЕСА_2 , укладений 28 жовтня 2020 року між Регіональним відділенням та ОСОБА_1 ;

-Розірвати договір № 32 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації об`єкта незавершенного будівництва житловий будинок АДРЕСА_3 , укладений 28 жовтня 2020 року між Регіональним відділенням та ОСОБА_1 ;

-Стягнути з ОСОБА_1 на користь Регіонального відділення неустойку в сумі 551,19 грн;

-Стягнути з ОСОБА_1 на користь Регіонального відділення відшкодування витрат на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності із проведення оцінки об`єктів приватизації в сумі 13 460 грн;

та стягнути судовий збір.

Свої вимоги мотивує тим, що 28 жовтня 2020 року між Регіональним відділенням та відповідачем укладено вказані вище договори купівлі-продажу об`єктів малої приватизації за результатами аукціону за методом покрокового зниження стартової ціни та подання подальших цінових пропозицій.

На виконання умов вказаних договорів відповідачем як покупцем було сплачено лише гарантійні внески, а обов`язок по сплаті решти коштів так і не було виконано.

Посилаючись на вказані обставини, просить позов задовольнити.

Недригайлівський районний суд Сумської області ухвалою від 20 січня 2022 року відмовив у відкритті провадження за вказаним позовом.

Роз`яснив позивачу, що з даним позовом він має право звернутися до Господарського суду Сумської області.

В апеляційній скарзі Регіональне відділення, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направити справу для продовження розгляду до Недригайлівського районного суду Сумської області.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що в даній справі предметом спору є розірвання з фізичною особою (не підприємцем) договорів купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва, стягнення неустойки та витрат на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності із проведення оцінки об`єктів приватизації.

На думку скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що цей спір не підсудний судам загальної юрисдикції та повинен вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Звертає увагу на те, що Регіональне відділення зверталося до Господарського суду Сумської області з даним позовом. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 08 червня 2021 року провадження у справі № 920/222/21 закрито на підставі п. 1) ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з тим, що даний спір не відноситься до юрисдикції господарського судочинства та належить до юрисдикції місцевого загального суду. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 920/222/21 ухвалу Господарського суду Сумської області від 08 червня 2021 року залишено без змін.

Господарський суд Сумської області, обґрунтовуючи своє судове рішення, дійшов висновку, що з наявних у матеріалах справи договорів купівлі-продажу не вбачається, що даний спір виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, натомість відповідачем є фізична особа без статусу підприємця, що унеможливлює віднесення даного спору до юрисдикції господарського суду.

Зазначає, що згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Спір між судами цивільної та господарської юрисдикції не тільки затягує розгляд справи, а й знижує ефективність судового захисту, та встановлює перешкоди для вирішення спору між позивачем та відповідачем, який з урахуванням вимог ст.ст. 6, 13 Конвенції та усталеної практики ЄСПЛ, має завершитися за правилами цивільного судочинства задля отримання ефективного юридичного захисту та доступу до правосуддя.

Вказує на те, що через спори між судами про підсудність спірні договори купівлі-продажу на даний час є чинними, тому Регіональне відділення позбавлене можливості прийняти рішення про повторний продаж об`єктів незавершеного будівництва, що в свою чергу, перешкоджає надходженню коштів до Державного бюджету.

Вважає, що ухвала господарського суду у справі № 920/222/21, яка набрала законної сили, є такою, що встановлює підсудність для вирішення спору між позивачем та відповідачем, а тому має преюдиційне значення при розгляді справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях Мороз Н.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи характер спірних правовідносин, а також наявність прямої вказівки закону на вид судочинства, у якому має розглядатися така категорія справ, спір у даній справі підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а пред`явлення позову про розірвання договорів купівлі-продажу у зв`язку з порушенням покупцем фізичною особою, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, своїх зобов`язань за ними, не змінює правову природу цього спору та не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.

Проте погодитися з таким висновком місцевого суду не можна, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 1) ч. 1 ст. 20); справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду (п. 2) ч. 1 ст. 20).

В даній справі позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договорів купівлі-продажу об`єктів малої приватизації, укладених з фізичною особою без статусу підприємця, саме у зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 умов вказаних договорів щодо обов`язку по сплаті коштів, тобто в даному випадку це не спір щодо приватизації майна, а щодо порушення відповідачем фізичною особою, як покупцем, умов вказаних договорів.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що даний спір має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Крім того судом першої інстанції не враховано, що Регіональне відділення раніше зверталося з даним позовом до Господарського суду Сумської області, який ухвалою від 08 червня 2021 року у справі № 920/222/21 провадження у справі закрив на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а відноситься до юрисдикції місцевого загального суду. Північний апеляційний господарський суд постановою від 06 жовтня 2021 року ухвалу Господарського суду Сумської області від 08 червня 2021 року залишив без змін.

У статті 6 Конвенції закріплений принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Великої Британії»).

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами.

Так, у рішенні від 17 січня 2013 року у справі «Мосендз проти України» (заява № 52013/08) ЄСПЛ установив, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції, через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (пункти 116, 119, 122, 125).

У рішенні від 9 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України» (заяви № 7714/06 та № 23654/08) ЄСПЛ установив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду України розглянути касаційні скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади. Крім того, ЄСПЛ указав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (пункти 27, 28, 38, 40).

У рішенні від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» (заява № 55339/07) ЄСПЛ зробив висновок, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції (пункти 13, 18, 24).

З огляду на викладене, постановлення Недригайлівським районним судом Сумської області 20 січня 2022 року ухвали про відмову у відкритті провадження у справі через те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, поставило під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п. 4, 381-382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях задовольнити.

Ухвалу Недригайлівського районного суду Сумської області від 20 січня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі скасувати, а справу за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях до ОСОБА_1 про розірвання договорів купівлі-продажу об`єктів малої приватизації незавершеного будівництва та стягнення коштів, направити для продовження розгляду до Недригайлівського районного суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - Т. А. Левченко

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко