Справа № 372/1886/22
Провадження № 2-1137/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2022 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання виселитись, стягнення коштів та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шепітко Руслан Васильович звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просив витребувати з незаконного чужого володіння відповідача майно, а саме кімнату АДРЕСА_1 , загальною площею - 18.4 кв.м., житловою площею - 12.9 кв.м. та зобов`язати ОСОБА_3 виселитися з вказаної кімнати; стягнути з відповідача на користь позивача 54000 грн. в рахунок коштів, за здачу в найм (оренду) кімнати з грудня 2020 року по червень 2022 року та 20000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що позивач, ОСОБА_1 після смерті батька є власником спірного майна, а саме кімнати АДРЕСА_1 . Після смерті батька, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачка по справі, ОСОБА_3 , яка проживала з батьком без належних на те підстав з вказаної кімнати не виселяється, займає її та використовує на власний розсуд, порушуючи його право власника. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26.07.2021 року встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в період із 29 червня 2016 року і по день смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач неодноразово намагався поспілкуватися з відповідачкою про передачу ключів від кімнати та повернення належного позивачу майна, однак відповідач уникає зустрічей, не відчиняє двері та не відповідає на дзвінки. Позивач планував здавати в оренду кімнату та отримувати доходи, що склало б на місяць 3000 грн., і відповідно до подачі позовної заяви в період з 14.11.2020 року міг отримати прибуток у розмірі 54000 грн., а тому відповідач зобов`язана сплатити кошти за весь період незаконного проживання в кімнаті, яка є власністю позивача. Оскільки відповідач обмежила позивача, як власника майна в користуванні та розпорядженні майном таким чином завдала останньому моральну шкоду 20000 грн.

25 липня 2022 року судом постановлено ухвалу про усунення недоліків.

19 вересня 2022 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття загального позовного провадження.

18 жовтня 2022 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав викладених у ньому, додатково зазначили, що відповідач з часу смерті батька позивача користується кімнатою, не віддає ключі, тримає у себе документи про право власності на квартиру. Він позбавлений можливості зайти до кімнтати, користуватись нею. Відповідачка не бажає мирного врегулювання спору та уникає зустрічей, а тому вимушені звернутись до суду з даним позовом.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, підтримали відзив на позовну заяву, зазначивши, що відповідач має власну кімнату в тому ж гуртожитку в якій і проживає після смерті ОСОБА_5 , твердження позивача щодо фактичного користування нею спірним приміщенням є безпідставними та неправдивим, а тому вимоги позову є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що є матір`ю позивача, бачила, що в червні 2022 року горіло світло в спірному приміщенні, сушилася білизна, а тому вона зробила висновки, що ОСОБА_3 там проживає. Син телефонував ОСОБА_3 , але вона не бажає з ним розмовляти, добровільно виселитись з спірного приміщення, конфліктує.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що їй відомо, що відповідачка віддала ключі від кімнати в гуртожитку позивачу.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що кімната № НОМЕР_1 знаходиться в неї по сусідству. Їй відомо, що ОСОБА_3 разом з чоловіком проживали в даній кімнаті. Чи проживає відповідач у спірній кімнаті після смерті чоловіка та чи знаходяться там її речі їй не відомо.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що є дочкою відповідачки, що їй відомо про спір між позивачем та матір`ю. Коли помер ОСОБА_5 мама проживала у неї близько трьох місяців. В день похорон позивач приходив забирати ключі від спірного приміщення, але вони повідомили, що віддадуть їх після поховання та з умовою, що він поверне мамині речі з дачі. Відомо, що в спірній кімнаті ніхто не проживає, вона нікому не здається.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що позивач є його племінником. Після смерті брата позивачу передавались якісь ключі. Хто зараз проживає у спірній кімнаті йому не відомо, останній раз він там був на 9 день після смерті брата там жила ОСОБА_3

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_5 , після смерті якого відрилась спадщина, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Гринько А.П. зареєстрована спадкова справа №25/2020.

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.06.2022 року виданий приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Гринько А.П. та зареєстрованим в реєстрі за №510, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті батька, ОСОБА_5 та прийняв спадщину, яка складається з кімнати 4, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

На час розгляду даної справи судом в спірній кімнаті відсутні зареєстровані особи.

Судом також встановлено, що рішенням Обухівського районного суду від 26.07.2021 року встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з 29.06.2016 року по день смерті останнього.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідач вселилась до спірного житла та проживала там до 14.11.2020 року як член сім`ї спадкодавця.

Згідно частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього правачи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

У статті 47 Конституції України зазначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Судом установлено та не спростовано відповідачем, що вона ніколи не була зареєстрована у спірній кімнаті, та мала інше зареєстроване місце проживання (у кімнаті 27 по АДРЕСА_2 ).

Вирішуючи вказаний спір в межах заявлених позовних вимог суд вважає, що в ході розгляду справи знайшло підтвердження безпідставне зайняття відповідачем кімнати №4, що доводиться, зокрема, актом обстеження матеріально-побутових умов та фактичного проживання від 09.12.2022 року, копією звіту про оцінку майна від 03.03.2021 року, розрахунком заборгованості за користування водпостачанням за адресою спірної кімнати, частково показами допитаних в судовому засідані відків з яких вбачається проживання відповідача у вказаній кімнаті у різні періоди вже після смерті ОСОБА_5 .

Вказані обставини також підтверджуються копіями поданих відповідачем до Обухівського районного суду в лютому позовної заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, заяви про усунення недоліків від 10.03.2021 року, апеляційної скарги від 19.08.2021 року, відзивом на позовну заяву від 05.10.2022 року в якій адреса відповідача зазначена кімната АДРЕСА_1 .

Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач користується приміщенням, що належить позивачу, як спадкоємцю попереднього власника без достатніх на то правових підстав, що порушує права позивача, а відповідно підлягають судовому захисту.

Суд зазначає, що способом захисту права власника житлового приміщення від неправомірних дій члена сім`ї власника будинку є пред`явлення негаторного позову, який за правовою природою є позовом про його виселення, а тому ОСОБА_3 підлягає виселенню із спірного житла.

Виселення ОСОБА_3 не порушуватиме її права на житло, оскільки вона має інше зареєстроване місце проживання та інше житло.

Таким чином, виселення відповідача із спірної квартири не буде надмірним тягарем та не призведе до порушення прав, гарантованих статтею 8 Конвенції, оскільки її подальше проживання, без достатніх правових підстав, порушує право ОСОБА_1 на вказане майно.

Щодо позовних вимог про стягнення коштів які б позивач отримав за здачу в оренду спірного приміщення та відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що вказані вимоги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому не підлягають задоволенню.

Доводи позивача, що відповідач утримувала у себе оригінали правовстанволюючих документів на спадкове майно, що призвело до затягування в отриманні ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину; його наміри здачі в оренду вказаного майна; вартість такої оренди позивачем суду доказово не обгрунтовані.

Звернення відповідача до суду в 2021 році з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, зміну черговості спадкування на думку суду свідчить про спробу захисту на її думку порушених прав, що є її конституційним правом.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суду не надано жодних належних та допустимих доказів завдання позивачу моральних страждань відповідачем.

Задоволення вимог позивача в частині виселення відповідача з спірного приміщення призводить до повного відновлення його порушених прав власника, та не потребує додаткового стягнення компенсації у грошовому еквіваленті.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 992,40 грн.

Керуючись ст. ст.12,13,81,141,259,263,264,265,280-283,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 992,40 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 12.12.2022 року.

Суддя Т.В. Проць