05.12.2022 Єдиний унікальний номер 205/6505/22
Провадження № 2/205/2830/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Бізяєвої Н.О.

за участю секретаря судового засідання Ільїчової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпро, клопотання ОСОБА_1 про надання строку на примирення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 , через систему «Електронний суд» звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить: розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 25 червня 2016 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 671.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що з відповідачем мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З початку подружнього життя сім`я була дружня, заснована на почуттях любові та вірності. Однак поступово стосунки між ними зіпсувалися, неодноразові намагання зберегти сім`ю позитивного результату не дали. Зазначаючи і на те, що з відповідачем проживають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає таким, що буде суперечити інтересам кожного. Відповідачки приймати участь в оформлені розірвання шлюбу, вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

02 грудня 2022 року, до суду, від відповідача ОСОБА_1 надійшло зареєстроване в канцелярії, клопотання, в якому відповідач просить суд надати максимальний шестимісячний строк на примирення з позивачем. В обґрунтування клопотання, відповідач зазначає і на те, що до звернення 04 жовтня 2022 року позивача до суду з позовом, вони фактично проживали однією сім`єю та лише 05 жовтня 2022 року позивач зібрав частину своїх речей пішов з їх квартири. Рішення позивача про розлучення стало для відповідача неочікуваним, враховуючи і те, що як виявилось ним готувався позов про розірвання шлюбу при проживанні з нею та сином, спілкуючись з ними щодня. Причина з якої позивач вирішив піти з сім`ї їй не зрозуміла. Вважає таке рішення позивача спонтанним й мінливим і їм лише потрібен час, щоб відновити сімейні стосунки зазначаючи і на те, що дуже важливо і їх синові зростати в повній сім`ї з люблячим батьком. Зазначаючи і на те, що досі любить свого чоловіка і вважає, що в них є шанси зберегти сім`ю, просить суд надати строк на примирення.

05 грудня 2022 року позивач ОСОБА_2 подав до суду, зареєстровані в канцелярії, письмові пояснення на клопотання відповідача про надання строку на примирення, в яких зазначає, що фактично шлюб між сторонами закінчився, його почуття до ОСОБА_1 згасли, надання строку на примирення не має сенсу. Спілкування з сином продовжує і підтримує з ним дружні стосунки. Просить суд не надавати строк на примирення. Розглянути клопотання без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, у пункті 2 клопотання про надання строку на примирення, просить розглянути це клопотання без її участі.

У зв`язку з наявністю від сторін заяв про розгляд клопотання про надання строку на примирення без їх участі, суд вважає можливим розглянути дане клопотання у відсутності сторін.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вирішуючи питання щодо клопотання відповідача про надання строку на примирення, приходжу наступного висновку.

Статтею 5 СК України встановлено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї.

Згідно із статтею 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зазначено, що тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст. 24 СК України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

Крім того, слід зазначити, що статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Положеннями частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Зі встановлених під час розгляду справи обставин вбачається, що сторони у справі є подружжям, мають спільну малолітню дитину, відповідач вважає можливим примирення з позивачем, а його рішення про розірвання шлюбу спонтанним та мінливим. Однак, позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем вказуючи, що таке примирення не має сенсу, в нього згасли почуття любові до відповідача та для нього фактично шлюб є припиненим.

При цьому, як вбачається з пояснень зі спільним сином ОСОБА_3 позивач підтримує спілкування та дружні стосунки, чого не заперечує відповідач, з чого вбачається що дитина не позбавлена батьківської уваги до себе.

Таким чином, виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

З урахуванням наведеного вище, а також те, що позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечить інтересам позивача, суд не вбачає доцільності в наданні сторонам строку на примирення, а отже в задоволенні клопотання відповідача про надання строку на примирення слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258-260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви клопотання ОСОБА_1 про надання строку на примирення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.

Судове засідання по справі відкласти на 09 годину 30 хвилин 10 січня 2023 року, про що повідомити учасників справи.

Ухвала суду апеляційному оскарженню не підлягає. Заперечення на у що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Н.О. Бізяєва