Справа № 222/675/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Хамула А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпрі питання про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі №222/675/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» про розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2022 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2022 року для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №222/675/21.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2022 року відкрито провадження у справі про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі №222/675/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Агротіс» про розірвання договору оренди землі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей, передбачених розділом Х ЦПК України.

В судове засідання учасники розгляду справи не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

За таких обставин, керуючись положеннями ст.ст.211, 223, 240, 493 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засідання та вирішити питання про відновлення втраченого судового провадження за відсутності учасників розгляду справи, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи про відновлення втраченого судового провадження, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні Володарського районного суду Донецької області (суддя Вайновська О.Є.) з 31 травня 2021 року перебувала цивільна справа №222/675/21 (провадження №2/222/216/2021), відкрита за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» (, адреса: Донецька область, Маріїнський район, село Павлівка, вулиця Центральна, 84) про розірвання договору оренди земельної ділянки. Справа була призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче засідання на 17 червня 2021 року. Дані обставини підтверджуються змістом ухвали означеного суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, яка наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 15 липня 2021 року підготовче провадження у вищевказаній цивільній справі №222/675/21 (провадження №2/222/216/2021) було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 29 вересня 2021 року. Дані обставини підтверджуються змістом ухвали означеного суду, яка наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

26 жовтня 2021 року Володарським районним судом Донецької області за наслідками розгляду по суті цивільної справи №222/675/21 (провадження №2/222/216/2021) за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Агротіс» про розірвання договору оренди землі ухвалено рішення суду, тією ж датою оголошено в судовому засіданні вступну та резолютивну частини рішення суду, яким у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Одночасно призначено судове засідання для ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про судові витрати на правову допомогу. Текст вказаної вступної та резолютивної частини рішення суду внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

01 листопада 2021 року Володарським районним судом Донецької області складено повний текст вищевказаного рішення суду від 26 жовтня 2021 року по цивільній справі №222/675/21 (провадження №2/222/216/2021), який також внесений до Єдиного державного реєстру судових рішень.

11 листопада 2021 року Володарським районним судом Донецької області ухвалено додаткове рішення суду по цивільній справі №222/675/21 (провадження №2/222/216/2021), яким вирішено питання про судові витрати по справі, а саме стягнуто з позивача на користь відповідача по справі витрати на професійну правничу допомогу. Тест означеного додаткового рішення так само наявний в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

07 грудня 2021 року Донецьким апеляційним судом своєю ухвалою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2021 року та додаткове рішення того ж суду від 11 листопада 2021 року по цивільній справі №222/675/21 (провадження №2/222/216/2021). Зазначена ухвала внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 грудня 2021 року підготовчі дії для апеляційного розгляду закінчено, цивільну справу №222/675/21 призначено до розгляду в судовому засіданні на 29 грудня 2021 року. Зазначена ухвала внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень.

29 грудня 2021 року Донецьким апеляційним судом прийнято постанову у справі №222/675/21, вступну та резолютивну частину якої оголошено в той же день. Цією постановою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Володарського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2021 року та додаткове рішення того ж суду від 11 листопада 2021 року залишено без змін. Вступна та резолютивна частини постанови суду апеляційної інстанції внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

31 грудня 2021 року Донецьким апеляційним судом складено повний текст вищевказаної постанови від 29 грудня 2021 року по цивільній справі №222/675/21, який також внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

04 лютого 2022 року до Верховного Суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга на вищевказані рішення Володарського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2021 року та додаткове рішення того ж суду від 11 листопада 2021 року, а також на постанову Донецького апеляційного суду від 29 грудня 2021 року. В зв`язку із безрезультатністю витребування судом касаційної інстанції матеріалів цивільної справи до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 11 листопада 2022 року надійшла ухвала Верховного Суду від 28 жовтня 2022 року для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №222/675/21. Відновлення втраченого судового провадження зумовлене необхідністю розгляду судом касаційної інстанції відповідної скарги сторони позивача на згадані рішення суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій.

При встановленні наведених вище фактичних обставин, факту ухвалення та змісту судових рішень суд використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень на підставі ст.ст.2-6 Закон України «Про доступ до судових рішень», ст.493 ЦПК України.

Як слідує зі змісту листа Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2022 року за вих.№8/10/424/2022 згідно з відомостями реєстру вхідної кореспонденції автоматизованої системи документообігу суду до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська не надходило судових справ, які перебували в провадженні Володарського районного суду Донецької області. Такі справи не надходили і станом на час вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

Натомість, 08 грудня 2022 року електронною поштою до Амур-Нижньодніпровського районного суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Козуб Г.Г. надійшли фотокопії частини матеріалів цивільної справи №222/675/21 на 50 аркушах, а саме фотокопії: обкладинки справи, позовної заяви та письмових пояснень позивача, відзиву на позову, розписки учасника справи, рекомендованого поштового повідомлення, ордеру на надання правничої (правової) допомоги представника відповідача, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, посвідчення адвоката, довідки суду про відкладення судового засідання з 17 червня 2021 року на 15 липня 2021 року, розписки учасника справи, корінця поштового повідомлення, заяви представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи, ордеру на надання правничої (правової) допомоги представника відповідача, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, листа відповідача на адресу позивача від 06 липня 2021 року №15-286-15, запиту позивача на адресу відповідача від 18 червня 2021 року, попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат адвоката Кравченко Н.Ф., частини акту про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, протоколу судового засідання, розписки часників справи про дату та час судового засідання, довідки про перебування судді у відпустці, клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку проведення підготовчого провадження від 27 вересня 2021 року, протоколу судового засідання від 29 вересня 2021 року, протоколу судового засідання суду першої інстанції, у якому оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду, вступної та резолютивної частини рішення суду першої інстанції, заяви про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, договору про надання правової допомоги, поштових повідомлень, заяви представника відповідача про розгляд заяви про відшкодування судових витрат за своєї відсутності разом з протоколом перевірки електронного підпису, протоколу судового засідання від 11 листопада 2021 року, додаткового рішення суду від 11 листопада 2021 року, супровідного листа суду.

Інші матеріали цивільної справи №222/675/21 в паперовому або електронному вигляді в розпорядженні суду відсутні.

Правовідносини щодо відновлення втраченого судового провадження врегульовані положеннями ЦПК України.

Так, відповідно до ст.ст.488, 489 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому ЦПК України. Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно ст.490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Підпунктом 20 п.1 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України передбачено, якщо суд, до юрисдикції якого відповідно до вимог процесуального закону відноситься вирішення питання про відновлення втраченого провадження, знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, то відновлення втраченого провадження здійснюється судом за територіальною підсудністю судових справ, визначеною згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» або Законом України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що у разі неможливості здійснення правосуддя судами, розташованими на тимчасово окупованих територіях, територіальна підсудність судових справ, що розглядаються у таких судах, визначається в порядку, передбаченому частиною сьомою ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

В свою чергу, частиною 7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Частиною 4 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що суди згідно із встановленою цим Законом підсудністю та відповідно до вимог процесуального законодавства здійснюють розгляд справ та вирішують процесуальні питання, які виникають після ухвалення судового рішення.

Розпорядженням голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» від 06 березня 2022 року №1/0/9-22 відповідно до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ Володарського районного суду Донецької області, внаслідок чого справи, підсудні означеному суду, віднесено до юрисдикції Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Таким чином, з вищевикладеного слідує, що ініціювання питання про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі №222/675/21 за змістом та формою відповідає вимогам цивільного процесуального закону, а також належить до підсудності Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Частиною 4 ст.491 ЦПК України визначено, що заява про відновлення втраченого судового провадження може бути подана до суду незалежно від строку зберігання судового провадження, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

В свою чергу, частиною 5 ст.491 ЦПК України передбачено, що заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Суд може поновити зазначений строк, якщо за клопотанням заявника визнає причини його пропуску поважними.

Отже, враховуючи, що питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №222/675/21 вирішується судом задля забезпечення подальшої можливості касаційного перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій, строки ініціювання такого питання перед судом в контексті ст.491 ч.ч.4 ,5 ЦПК України для його розгляду судом значення не мають.

Частинами 1, 2 ст.493 ЦПК України визначено, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Нормою ст.494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження. У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Підсумовуючи вищевикладене та оцінюючи досліджені в судовому засіданні документи та матеріали, зібрані у відповідності до ст.493 ЦПК України, в контексті наведених положень цивільного процесуального законодавства, а також мети відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі №222/675/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Агротіс» про розірвання договору оренди землі, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав та матеріалів для часткового відновлення такого втраченого судового провадження, а саме в частині наданих представником відповідача фотокопій матеріалів цивільної справи та змісту судових рішень по справі, які були внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

У відповідності до ст.495 ЦПК України судові витрати відшкодуванню та розподілу між учасниками справи не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст.ст.211, 258-261, 263, 268, 353-355, 488-495 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене судове провадження по цивільній справі №222/675/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» про розірвання договору оренди землі в наступній його частині:

1. надісланих суду представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Козуб Г.Г. копій та фотокопій документів на 50 аркушах, перелік яких наведений вище за текстом даної ухвали суду;

2. ухвалених протягом розгляду цивільної справи судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень, тексти яких внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, а саме:

2.1. ухвали про відкриття провадження у справі:

Справа №222/675/21

Провадження №2/222/216/2021

УХВАЛА

про прийняття позовної заяви до розгляду

та відкриття провадження у справі

31.05.21 року смт. Нікольське

Суддя Володарського районного суду Донецької області Вайновська О.Є., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс», , адреса: Донецька область, Маріїнський район, село Павлівка, вулиця Центральна, 84, про розірвання договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди від 22.08.2007 року земельної ділянки кадастровий номер :04:000:1231, площею 4,520 га, посилаючись, що строк укладеного з відповідачем договору оренди землі сплив 22.08.2019 року. Проте, відповідач зареєструвавши договір в державному реєстрі 09.02.2012 року посилається, що його чинність зберігається до 09.02.2024 року та відмовляється повернути земельну ділянку, продовжуючи нею користуватись.

Позовна заява відповідає вимогам статей 175-177 ЦПК України. Підстави, визначені статтями 185-186 ЦПК України, для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Тому, враховуючи категорію та складність справи, значення справи для сторін, а також обсяг та характер доказів у справі її слід прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами загального позовного провадження призначивши підготовче судове засідання.

Інших заяв і клопотань від позивача разом із позовною заявою не надійшло.

Керуючись ст.ст. 10, 19, 175, 177, 187, 274, 361, 353, пп.15.5, п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду та відкрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження призначивши підготовче судове засідання на 17.06.2021 року на 09:30 годину.

Визначити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://vl.dn.court.gov.ua.

Надіслати учасникам справи копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу - також копію позовної заяви та доданих до неї документів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена учасником справи лише щодо порушення правил підсудності (п.8 ч.1 ст. 353 ЦПК України) в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення її копії.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Є. Вайновська

2.2. ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті:

Справа №222/675/21

Провадження №2/222/216/2021

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретаря судового засідання Гранкіної О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Козуба Г.Г.,

представника відповідача адвоката Кравченко Н.Ф.,

розглянувши під час підготовчого провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» про розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма «Агротіс» про розірвання договору оренди землі від 22.08.2007 року, а саме земельної ділянки кадастровий номер :04:000:1231, площею 4,520 га, посилаючись на те, що строк дії договору закінчився 22.08.2019 року, проте, відповідач відмовляється її повернути та продовжує користуватись нею.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 31.05.2021 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання.

За змістом ст.189 ЦПК України, завдання підготовчого провадження є, зокрема, остаточне визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників справи.

В підготовчому судовому засіданні позивачкою надано письмові пояснення, письмові докази, представником відповідача - відзив на позов разом з письмовими доказами. Представником позивача клопотання про витребування доказів знято з розгляду.

Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Сторони проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду не заперечували.

Згідно п.15 ч.2 ст.197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

З огляду на вищенаведене, оскільки судом встановлено, що до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті більше процесуальних дій вчиняти не потрібно, суд вважає, що підготовче провадження слід закрити та призначити справу до судового розгляду по суті, визначивши дату судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.189, 197, 198, 200, 210, 258, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» про розірвання договору оренди землі та призначити справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні, визначивши дату судового засідання 29.09.2021 року о 10:30 годині.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному веб-порталі судової влади України http://vl.dn.court.gov.ua.

Про час і місце судового засідання повідомити учасників справи.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.Є. Вайновська

2.3. вступної та резолютивної частини рішення суду:

Справа №222/675/21

Провадження №2/222/216/2021

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

26 жовтня 2021 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретаря судового засідання Гранкіної О.В.,

за участі позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Козуба Г.Г.,

представника відповідача адвоката Кравченко Н.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОФІРМА «АГРОТІС» про розірвання договору оренди землі,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОФІРМА «АГРОТІС» про розірвання договору оренди землі відмовити.

Призначити судове засідання на 11.11.2020 року на 09:30 годину, для ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про судові витрати на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення буде виготовлено не пізніше десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Суддя О.Є. Вайновська

2.4. повного тексту рішення суду:

Справа №222/675/21

Провадження №2/222/216/2021

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретаря судового засідання Гранкіної О.В.,

за участі позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Козуба Г.Г.,

представника відповідача адвоката Кравченко Н.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОФІРМА «АГРОТІС» про розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма «Агротіс» про розірвання договору оренди землі від 22.08.2007 року, укладеного з приводу земельної ділянки кадастровий номер :04:000:1231, площею 4,520 га, розташованої на території Володарської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В обґрунтування позову посилалася на те, що спірний договір оренди землі, укладений строком на 12 років, закінчився 22.08.2019 року. Проте, відповідач продовжує використовувати належну їй земельну ділянку, мотивуючи тим, що строк дії договору спливає лише 09.02.2024 року, тобто через 12 років, після його державної реєстрації, яка відбулася 09.02.2012 року. У зв`язку з тривалою не реєстрацією договору оренди землі від 22.08.2007 року в органах держреєстрації з вини відповідача, вона значною мірою позбавилася того, на що розраховувала при укладенні договору.

У зв`язку з чим, посилаючись на порушення з боку відповідача істотних умов договору оренди землі від 22.08.2007 року, просила розірвати його.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 31.05.2021 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

15.07.2021 року від представника ТОВ «Агрофірма «Агротіс» - адвоката Кравченко Н.Ф. надійшов відзив на позов в якому остання позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Свої заперечення обґрунтувала тим, що укладений між ТОВ «Агрофірма «Агротіс» та позивачкою договір оренди землі від 22.08.2007 року, містить умови набуття чинності договору та строк його дії. Так, умовами пункту 8 договору встановлено, що договір укладено на 12 років. Пунктом 43 договору визначено, що договір набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації. Інших строків та термінів початку перебігу чи закінчення дії договору його текст не містить. Також зазначила, що умовами договору не визначено зобов`язання орендаря зареєструвати договір оренди в органах державної реєстрації і орендодавець не був позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію договору самостійно або контролювати дії орендодавця. ТОВ «Агрофірма «Агротіс» не вчиняло умисних дій спрямованих на затягування процедури реєстрації договору. Крім того зазначила, що позивачка, підписуючи договір оренди землі на відповідних умовах, в тому числі набрання ним чинності, не могла об`єктивно розраховувати, що договір набуває чинності в момент його підписання, а саме 22.08.2007 року.

Інших клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 15.07.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що дійсно в 2007 році уклала з ТОВ «Агрофірма «Агротіс» договір оренди землі з приводу земельної ділянки кадастровий номер :04:000:1231, площею 4,520 га, строком на 12 років. Реєстрацію вказаного договору в органах держреєстрації мав вчинити відповідач. Розраховуючи на належне виконання відповідачем свого обов`язку з приводу реєстрації договору, об`єктивно сподівалась, що строк дії договору оренди землі від 22.08.2007 року сплинув 22.08.2019 року. Однак з листа ТОВ «Агрофірма «Агротіс» їй стало відомо, що строк договору оренди землі становить до 09.02.2024 року. Таким чином, вважає, що відповідачем в односторонньому порядку продовжений строк дії договору оренди землі у зв`язку з тим, що його було зареєстровано через 4 роки та 6 місяців з дати його укладення, що є істотним порушенням її прав та позбавляє її того, на що вона розраховувала, а саме, що дія договору скінчиться в 2019 році. Просила позов задовольнити.

Представник позивача адвокат Козуб Г.Г. у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Додав, що уклавши 22.08.2007 року з відповідачем договір оренди землі строком на 12 років та підписавши в цей же день акт приймання-передачі земельної ділянки, позивачка ОСОБА_1 розраховувала, що строк його дії закінчиться у 2019 році. Проте, відповідач зловживаючи довірою ОСОБА_1 піддав зазначений договір державній реєстрацій лише в 2012 році, відтермінувавши строк дії договору до 2024 року, при тому що реєстраційна справа про державну реєстрацію договору оренди землі була виготовлена ще в 2010 році. На такі умови оренди землі позивачка своєї згоди не надавала. Вважає, що договір оренди землі набрав чинності після його підписання, а не з моменту державної реєстрації, тому строк дії договору вже скінчився. Продовжуючи користуватись земельною ділянкою та відмовляючи повернути її ОСОБА_1 відповідач порушує істотні умови договору. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача адвокат Кравченко Н.Ф. у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що як умовами договору оренди землі, так і нормами законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин, на відповідача не покладався обов`язок здійснити реєстрацію договору оренди землі, а отже це міг зробити і орендодавець ОСОБА_1 .. Відповідачем здійснено реєстрацію договору оренди землі від 22.08.2007 року лише в 2012 році через велику кількість договорів та необхідністю, на той час, виготовляти додатки до договору. Отже, відповідач з об`єктивних причин не міг зареєструвати договір оренди землі від 22.08.2007 року раніше. Просила в позові відмовити за необґрунтованості, оскільки договір оренди землі від 22.08.2007 року є чинним до 09.02.2024 року, істотних порушень прав позивача під час дії договору оренди не встановлено.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :04:000:1231, площею 4,520 га, розташованої на території Володарської селищної ради Володарського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №721657 від 16.07.2007 року.

22.08.2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Агротіс» підписано договір оренди землі, за умовами якої ТОВ «Агрофірма «Агротіс» отримало в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер :04:000:1231, площею 4,520 га, розташовану на території Володарської селищної ради Володарського району Донецької області, власником якої є ОСОБА_1 ..

Вказаний договір оренди містить істотні умови договору оренди, якими є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), дата укладення та строк дії договору оренди 12 років (п.8), орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (п.п.9-14).

Крім того, пунктами 37, 38, 39, 43 договору оренди землі від 22.08.2007 року визначено, що дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено; дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав визначених законом; розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається; договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Підставою для звернення до суду з позовом про розірвання договору оренди землі є істотне порушення умов договору в частині строку його дії, а саме що він закінчився 22.08.2019 року, а відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою, та те, що не здійснюючи тривалий час реєстрацію договору оренди землі відповідач в односторонньому порядку продовжив строк його дії, що істотно порушує права позивачки.

Вирішуючи позовні вимоги, суд застосовує норми законодавства, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент укладення договору оренди землі від 22.08.2007 року.

Так, ст.792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про оренду землі» №161-XIV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон).

За ст.13 вищевказаного Закону, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

На час підписання договору оренди, 22.08.2007 року, ч.2 ст.124 ЗК України передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації (ч.2 ст.125 ЗК України).

Аналогічна за змістом норма була відображена в ст.18 Закону, де вказувалось на те, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Вимога про те, що право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону, передбачалась ч.2 ст.126 ЗК України та ст.20 Закону, відповідно до якої укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст.627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, за змістом якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, під час укладення договору оренди землі від 22.08.2007 року його сторони були наділені значними можливостями впливати на момент настання або закінчення строків дії договору, змінювати, наближати або віддаляти його настання, тобто мали право зазначати про момент початку перебігу та припинення дії вказаного договору, оскільки це прямо передбачено принципами та закріплено загальними нормами цивільного законодавства.

Разом з тим, якщо сторони не вказали про час (термін, календарну дату, подію) початку перебігу та закінчення строку договору, діють загальні правила, передбачені спеціальним Законом №161-XIV, який прямо встановлював, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку спірного договору оренди має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Такі висновки щодо набрання чинності договором оренди земельної ділянки зроблено у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі №570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16), у мотивувальній частині якої міститься роз`яснення аналогічного розуміння правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 19 лютого 2014 року у справі №0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13), постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №322/1178/17.

Ця практика як Верховного Суду України, так і Великої Палати Верховного Суду є усталеною.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України, у редакції, яка була чинною як на час укладення договору оренди земельної ділянки, так і на момент його державної реєстрації, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Оскільки моменти укладення договору та набрання ним чинності збігаються, то моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії зазначеної редакції ч.3 ст.640 ЦК України є саме його державна реєстрація, якщо сторони договору не передбачили у договорі інше, відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України.

Отже, момент укладення договору, а відтак і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації договору.

Інших строків чи термінів початку перебігу чи закінчення дії договору його текст не містить.

З договору оренди вбачається, що він зареєстрований 09.02.2012 року Відділом Держкомзему у Володарському районі.

Таким чином, як в своєму листі так і під час розгляду справи відповідач, в особі директора та свого представника, обґрунтовано вказував, що строк договору оренди землі від 22.08.2007 року закінчиться 09.02.2024 року.

Враховуючи викладене, посилання представника позивачки адвоката Козуба Г.Г. на те що строк дії договору оренди землі від 22.08.2007 року, який, у зв`язку зі змінами в земельному законодавстві та відсутністю єдиної практики, слід рахувати з дати його укладення, закінчився 22.08.2019 року є неспроможними та спростовуються висновками суду. Договір оренди землі від 22.08.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Агротіс» з приводу земельної ділянки кадастровий номер :04:000:1231, площею 4,520 га, розташованої на території Володарської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є чинним до 09.02.2024 року.

Відповідно до п.38 договору оренди землі від 22.08.2007 року, дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав визначених законом.

Відповідно до ст.651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

На цьому ж наголосила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 січня 2020 року у справі №322/1178/17, зазначивши, що орендодавець є більш вразливою стороною у договорі, ніж орендар, та не має правового захисту своїх прав власності у разі неналежного виконання орендарем свого обов`язку з державної реєстрації договору оренди та, як наслідок, протиправного збільшення строку оренди.

Отже, «позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з таким позовом у разі, якщо є об`єктивні обставини, що вказують на наявність значної міри позбавлення того, на що орендодавець розраховував при укладенні договору оренди земельної ділянки».

Як зазначалося, договір оренди землі від 22.08.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Агротіс» з приводу земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер :04:000:1231, площею 4,520 га, розташованої на території Володарської селищної ради Володарського району Донецької області, зареєстрований Відділом Держкомзему у Володарському районі 09.02.2012 року, тобто майже через чотири з половиною роки після дати його підписання.

Дана обставина підтверджена записом про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 09.02.2012 року № 001702 (а.с.15).

Також відмітка про реєстрацію 09.02.2012 року договору оренди землі від 22.08.2007 року, міститься у примірнику договору оренди наявного у позивачки ОСОБА_1 та доданого нею до позовної заяви.

Таким чином, позивачка була обізнаною про те, що реєстрація договору оренди землі укладеного між нею та ТОВ «Агрофірма «Агротіс» з приводу належної їй земельної ділянки відбулася в 2012 році, а отже, виходячи з умов договору оренди землі та норм діючого на момент його підписання законодавства, позивачка мала розраховувати на те, що строк дії, укладеного на 12 років договору оренди землі, спливе лише у 2024 році.

Посилання позивачки на те, що про продовження строку дії оренди землі до 2024 року їй стало відомо з листа відповідача, отриманого у 05.05.2021 році, суд оцінює критично.

Крім того, суд критично ставиться до пояснень позивачки з приводу покладення обов`язку здійснити реєстрацію договору оренди землі від 22.08.2007 року саме на відповідача.

Ані умовами договору оренди землі від 22.08.2007 року, ані нормами діючого на час підписання вищевказаного договору законодавства, на орендаря не покладено обов`язку здійснити реєстрацію договору оренди землі.

Вище зазначалося, що договір оренди землі реєструється відповідно до Закону.

Таким законом є ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV.

Відповідно до ст.4 Закону №1952-IV, в редакція, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, а саме: речові права на чуже нерухоме майно право, такі як право користування нерухомим майном строком більш як один рік.

Частина 1 ст.18 Закону №1952-IV надає право подати заяву про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно як правоволодільцю (правонабувачу), так і стороні правочину, за яким виникло речове право, або уповноваженою ними особами.

В своїх поясненнях позивачка посилалася на усну домовленість з орендарем, що саме він здійснить реєстрацію договору оренди землі, підписаного між ними.

Проте, це жодними чином не позбавляло ОСОБА_1 як сторону правочину орендодавця, контролювати дії орендаря з державної реєстрації договору оренди земельної ділянки.

Крім того, не дивлячись на наявність усних домовленостей з орендарем, здійснюючи своєчасний контроль за його діями з приводу держреєстрації договору оренди землі, та вбачаючи зловживання з його боку, ОСОБА_1 не була обмежена ані в праві, ані в можливості самостійно здійснити державну реєстрацію договору оренди землі від 22.08.2007 року.

В той же час, позивачка пояснила, що довіривши відповідачу здійснити реєстрацію речових прав на земельну ділянку, вона не цікавилася станом справ.

Представник відповідача ж пояснила, що в 2007-2008 році громадяни масово отримували державні акти на право власності на землю, з Товариством укладалось тисячі договорів оренди землі, кожний з яких підлягав держреєстрації, що потребувало багато часу, оскільки під кожний договір виготовлялася реєстраційна справа.

Належні докази зловживання чи ухилення відповідача від своєчасного здійснення реєстрації договору оренди землі від 22.08.2007 року позивачкою не надані, а такі її доводи спростовані доводами відповідача про наявність об`єктивних причин вчинити держреєстрацію договору оренди раніше ніж це відбулося, з підстав великого навантаження та необхідністю виготовлення до кожного договору оренди додатків, необхідних для здійснення держреєстрації.

А отже, доводи позивачки, що дії відповідача, які мали ознаки зловживання, були спрямовані на збільшення строку дії договору оренди землі від 22.08.2007 року в односторонньому порядку без її згоди, що є істотним порушенням умов договору оренди землі, ґрунтуються на припущеннях.

Позивачка, маючи можливість контролювати дії відповідача під час державної реєстрації договору оренди або самостійно його зареєструвати, прискоривши цей процес, своєю пасивною поведінкою самоусунулася від вчиненні відповідних дій, переклавши відповідальність на відповідача.

Інших підстав для дострокового розірвання договору оренди землі від 22.08.2007 року з підстав істотного порушення договору під час розгляду справи позивачкою не заявлена, а судом не встановлено.

Навпаки, судом встановлено, що договір оренди землі від 22.08.2007 року виконується відповідачем відповідно до погоджених сторонами умов договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст.ст.4, 12, 81 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст.89 ЦПК України).

Таким чином, встановивши під час розгляду справи, що договір оренди землі від 22.08.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Агротіс» з приводу земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер :04:000:1231, площею 4,520 га, розташованої на території Володарської селищної ради Володарського району Донецької області, є чинним до 09.02.2024 року, його дострокове розірвання можливе в односторонньому порядку за рішенням суду у разі істотного порушення договору другою стороною тобто у разі, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, чим, в даному випадку, є несвоєчасна реєстрація договору оренди землі відповідачем, розцінювана позивачем як зловживання з метою подовжити строк оренди належної їй земельної ділянки, враховуючи, що позивачка мала можливість самостійно здійснити держреєстрацію договору оренди землі, а також контролювати дії відповідача з приводу її здійснення, була обізнана про те, що державна реєстрація договору оренди землі від 22.08.2007 року відбулася лише в 2012 році, вона не мала розраховувати на те, що договір оренди землі від 22.08.2007 року закінчиться 22.08.2019 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Агротіс» про розірвання договору оренди землі від 22.08.2007 року.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем при зверненні до суду з позовом судові витрати у зв`язку з відмовою в позові відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.525, 526, 530, 627, 629, 631, 640, 651, 792 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.124, 125, 126, 211 ЗК України, ст. 4, 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 13, 18, 20 ЗУ «Про оренду землі», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОФІРМА «АГРОТІС» про розірвання договору оренди землі, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 01.11.2021 року.

Суддя О.Є. Вайновська

2.5. додаткового рішення суду:

Справа №222/675/21

Провадження №2-др/222/1/21

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретаря судового засідання Гранкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача адвоката Кравченко Н.Ф. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОФІРМА «АГРОТІС» про розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 26.10.2021 року, в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «АГРОФІРМА «АГРОТІС» про розірвання договору оренди землі відмовлено.

29.10.2021 представник відповідача адвокат Кравченко Н.Ф. звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому, посилаючись на ч.8 ст.141 ЦПК України, просила стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу, про що надала Договір №05/цив-І про надання правової допомоги від 13.07.2021 року разом з додатком 1, акт наданих робіт від 28.10.2021 року.

До закінчення судових дебатів у справі 26.10.2021 року представник відповідача адвокат Кравченко Н.Ф. заявила, відповідно до вимог абз.2 ч.8 ст.141 ЦПК України про те, що розрахунок витрат, які поніс відповідач на професійну правничу допомогу, та відповідні докази будуть ними подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду у справі.

Позивач та його представник адвокат Козуб О.Г. до судового засідання не з`явились, будучи повідомленими про час, дату та місце розгляду справи належним чином.

Представник відповідача адвокат Кравченко Н.Ф. до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

За таких обставин, суд ухвалює додаткове рішення у відсутності учасників справи. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги про ухвалення додаткового рішення обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1, 3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Представником відповідача надано суду ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АН №1040232 (а.с.29), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.30), орієнтовний розрахунок судових витрат (а.с.42), договір №05/цив-І про надання правової допомоги від 13.07.2021 року разом з додатком 1 (а.с.72, 73), акт наданих робіт від 28.10.2021 року (а.с.74).

Згідно Акта наданих робіт від 28.10.2021 року, адвокатом Кравченко Н.Ф. передано а ТОВ «АГРОФІРМА «АГРОТІС» прийнято послуги, а саме: зустріч з метою з`ясування обставин справи 0,5 години 300 грн, складання відзиву на позов 2 год. 1200 грн, участь в судових засіданнях 2 засідання 1200 грн, всього на суму 3000,00 грн.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Частиною 2 ст.141 ЦПК України визначено, що судові витрати пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Враховуючи те, що судом при винесенні рішення від 26.10.2021 року по даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу відповідно ст.141 ЦПК України не вирішувалось, але сторона відповідача заявила про понесені витрати на правничу допомогу у встановлений законом строк, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи та її значення для відповідача, умови укладеного договору про надання правової допомоги від 13.07.2021 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, та приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АГРОФІРМА «АГРОТІС» витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 3000,00 грн, задовольнивши заяву представника відповідача адвоката Кравченко Н.Ф.

Керуючись ст.ст.133, 137, 141, 247, 259, 270, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представник відповідача адвокат Кравченко Наталії Федорівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 , ІН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОФІРМА «АГРОТІС», 85672, село Павлівка, вулиця Центральна, 84, рахунок № НОМЕР_2 , МФО 334851, , судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Є. Вайновська

2.6. ухвали суд апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження:

22-ц/804/3295/21

222/675/21

Головуючий у 1 інстанції Вайновська О. Є. Єдиний унікальний номер 222/675/21

Номер провадження 22-ц/804/3295/21

Доповідач Барков В.М.

УХВАЛА

07 грудня 2021 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.

суддів Мальцевої Є.Є.,

Пономарьової О. М.,

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Козуб Георгій Григорович, на рішення Володарського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2021 року та на додаткове рішення Володарського районного суду Донецької області від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» про розірвання договору оренди землі,

Встановив:

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Козуб Георгій Григорович, на рішення Володарського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2021 року та на додаткове рішення Володарського районного суду Донецької області від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» про розірвання договору оренди землі.

Апеляційна скарга відповідає встановленим ст. 356 ЦПК України вимогам.

Підстави для залишення апеляційної скарги без руху, її повернення та відмови у відкритті апеляційного провадження у справі, передбачені ст.ст. 357-358 ЦПК України відсутні.

За таких обставин апеляційне провадження у справі може бути відкрито.

Керуючись ст.ст. 359 - 361 ЦПК України,

Ухвалив:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Козуб Георгій Григорович, на рішення Володарського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2021 року та на додаткове рішення Володарського районного суду Донецької області від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» про розірвання договору оренди землі.

Копію ухвали про відкриття провадження та апеляційну скаргу з доданими до них матеріалами направити учасникам справи та встановити строк до 20 грудня 2021 року для подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст. 360 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

2.7. ухвали суду апеляційної інстанції про призначення справи до розгляду в судовому засіданні:

22-ц/804/3295/21

222/675/21

Головуючий у 1 інстанції Вайновська О. Є. Єдиний унікальний номер 222/675/21

Номер провадження 22-ц/804/3295/21

Доповідач Барков В.М.

УХВАЛА

20 грудня 2021 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.

суддів Мальцевої Є.Є.,

Пономарьової О. М.,

перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Козуб Георгій Григорович, на рішення Володарського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2021 року та на додаткове рішення Володарського районного суду Донецької області від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» про розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

Справу підготовлено до розгляду апеляційним судом. З`ясовані питання про склад учасників судового процесу, визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює, з`ясовані обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог та заперечень та які обставини визнаються чи заперечуються учасниками справи, виконано всі необхідні дії, пов`язані з забезпеченням апеляційного розгляду. Є достатньо підстав для призначення справи до розгляду у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 359 - 361 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Підготовчі дії для апеляційного розгляду справи закінчити.

Справу призначити до розгляду у судовому засіданні Донецького апеляційного суду в місті Маріуполі на 29 грудня 2021 року об 11-30 год.

Про розгляд справи повідомити учасників справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

20.12.2021

2.8. вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції:

22-ц/804/3295/21

222/675/21

Головуючий у 1 інстанції Вайновська О.Є. Єдиний унікальний номер 222/675/21

Номер провадження 22-ц/804/3295/21

Доповідач Барков В.М.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

29 грудня 2021 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мальцевої Є.Є.,

Пономарьової О.М.

секретар Вороніна М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Козуб Георгій Григорович на рішення Володарського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2021 року та на додаткове рішення Володарського районного суду Донецької області від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» про розірвання договору оренди землі,

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2021 року та додаткове рішення Володарського районного суду Донецької області від 11 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді В.М. Барков

Є. Є. Мальцева

О.М. Пономарьова

2.9. повного тексту постанови суду апеляційної інстанції:

22-ц/804/3295/21

222/675/21

Головуючий у 1 інстанції Вайновська О. Є. Єдиний унікальний номер 222/675/21

Номер провадження 22-ц/804/3295/21

Доповідач Барков В.М.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Мальцевої Є.Є.,

Пономарьової О.М.

секретар Вороніна М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Козуб Георгій Григорович на рішення Володарського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2021 року та на додаткове рішення Володарського районного суду Донецької області від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Агротіс» про розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ТОВ «Агрофірма «Агротіс» посилаючись на те, що 22 серпня 2007 року між нею та відповідачем був укладений договір оренди землі строком на 12 років, який мав сплинути 22 серпня 2019 року. Проте, відповідач продовжує використовувати належну їй земельну ділянку, мотивуючи тим, що строк дії договору спливає лише 09 лютого 2024 року, тобто через 12 років після його державної реєстрації, яка відбулася 09 лютого 2012 року. У зв`язку з тривалою не реєстрацією договору оренди землі в органах держреєстрації з вини відповідача, вона значною мірою позбавилася того, на що розраховувала при укладенні договору. У зв`язку з чим, посилаючись на порушення з боку відповідача істотних умов договору, просила розірвати його.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Володарського районного суду Донецької області від 11 листопада 2021 року задоволено заяву представника відповідача адвоката Кравченко Н. Ф. та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агрофірма «Агротіс» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Козуб Г. Г., подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність рішень вимогам законності та обґрунтованості просила їх скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги про розірвання договору оренди землі та відмовити у стягненні з неї на користь ТОВ «Агрофірма «Агротіс» судових витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що строк дії договору оренди землі має обчислюватися з моменту його укладання, тобто з 22 серпня 2007 року, а не з моменту його державної реєстрації 09 лютого 2012 року, тому земельна ділянка після 22 серпня 2019 року підлягає поверненню на вимогу власника. Вважає, що відповідачем в односторонньому порядку продовжений строк дії договору оренди землі у зв`язку з тим, що його було зареєстровано через 4 роки та 6 місяців з дати його укладення, що є істотним порушенням її прав. Також апелянт не погоджується зі стягненням судових витрат та зазначає, що договір про надання правничої допомоги адвокат Кравченко Н. Ф. уклала з ТОВ «Агрофірма «Агротіс» 13 липня 2021 року без зазначення вартості її послуг. Додаток 1 до договору, в якому визначена вартість послуг адвоката, укладено лише 28 жовтня 2021 року після постановлення судом рішення по справі, що є неприпустимим та виключає прийняття його у якості доказу у справі. Наведений в Додатку 1 до договору перелік послуг не є доказом щодо обсягу фактично наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Також не надані докази, які підтверджують витрати відповідача на правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Агрофірма «Агротіс» адвокат Кравченко Н. Ф. у задоволенні апеляційної скарги просила відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін та стягнути витрати на правову допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що момент укладення договору і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом його державної реєстрації. Інших строків чи термінів початку перебігу чи закінчення дії договору його текст не містить. Доводи позивача, що дії відповідача, які мали ознаки зловживання, були спрямовані на збільшення строку дії договору оренди землі в односторонньому порядку без її згоди, що є істотним порушенням умов договору оренди землі, ґрунтуються на припущеннях. Щодо стягнення судових витрат вказує, що для підтвердження витрат адвоката у суді першої інстанції були подані всі передбачені законодавством документи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки адвоката Козуб Г. Г., який просив скаргу задовольнити, пояснення представника відповідача адвоката Кравченко Н. Ф., яка просила залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка була обізнана про те, що реєстрація договору оренди землі, укладеного між нею та ТОВ «Агрофірма «АГРОТІС» з приводу належної їй земельної ділянки, відбулася в 2012 році, а отже, виходячи з умов договору оренди землі та норм діючого на момент його підписання законодавства, позивачка мала розраховувати на те, що строк дії укладеного на 12 років договору оренди землі спливе лише у 2024 році. Спірним договором не визначено, хто із сторін договору зобов`язаний зареєструвати договір оренди в органах державної реєстрації, а лише покладено обов`язок на орендаря понести витрати пов`язані з такою реєстрацією. Орендодавець не був позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію спірного договору особисто та вимагати компенсації витрат з орендаря, або здійснити контроль за реєстрацією договору, а не покладатися на відповідача.

Задовольняючи вимоги відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив з обставин справи та її значення для відповідача, умов укладеного договору про надання правової допомоги від 13 липня 2021 року, співмірності винагороди за надані юридичні послуги із складністю справи, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягу наданих послуг.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:1231, площею 4,520 га, розташованої на території Володарської селищної ради Володарського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №721657 від 16 липня 2007 року.

22 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «АГРОТІС» укладено договір оренди землі, за умовами якого товариство отримало в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку позивачки.

Вказаний договір оренди містить істотні умови договору оренди: зазначений об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), дата укладення та строк дії договору оренди 12 років (п. 8 договору), орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (п. 9-14 договору).

Пунктами 37, 38, 39, 43 договору оренди землі від 22 серпня 2007 року визначено, що дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено; дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав визначених законом; розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається; договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Володарському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 лютого 2012 року за №001702 (а.с. 15).

13 липня 2021 року ТОВ «Агрофірма «АГРОТІС» укладено договір № 05/цив-1 про надання правової допомоги з адвокатом Кравченко Н. Ф., яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ДН № 6013 від 24 лютого 2021 року (а.с. 72).

Згідно з додатком № 1 до договору, де зазначені види робіт, тривалість, ставка, ціна договору встановлена в розмірі 3 000 грн, оплата за договором здійснюється відповідно до п.4.1 договору після підписання Акту надання робіт, але не пізніше 05 листопада 2021 року на рахунок, вказаний в додатку (а.с. 73).

28 жовтня 2021 року ТОВ «Агрофірма «АГРОТІС» та адвокат Кравченко Н.Ф. підписали акт наданих робіт, чим підтверджений факт належного отримання послуг відповідно до положень Договору№ 05/цив-1 від 13 липня 2021 року (а.с. 74).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з таких підстав є відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини.

Вказані обставини мають певний часовий проміжок дії, який має початок та закінчення.

У частині першій статті 251 ЦК України строк визначено як певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином чи рішенням суду (частина третя статті 251 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України.

Згідно із частиною третьою статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

У частині першій статті 627 ЦК України деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тому вольовий характер визначення строку не викликає сумніву. Тобто сторони наділені значними можливостями впливати на момент настання або закінчення строків, оскільки можуть змінювати строк, наближати або віддаляти його настання.

У статті 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом.

На час підписання договору оренди 22 серпня 2007 року частина четверта статті 124 ЗК України передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

У частині другій статті 125 ЗК України вказано, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Вимога про те, що право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону, передбачена у частині п`ятої статті 126 ЗК України.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про оренду землі» № 161-XIV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

У статті 13 Закону № 161-XIV надано визначення договору оренди землі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 цього Закону № 161-XIV).

Згідно зі статтею 18 названого Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Статтею 20 Закону № 161-XIV передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Момент укладення договору визначено у статтях 638, 640 ЦК України. Вказано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Отже, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, дотрималися письмової форми договору та підписали його, він вважається укладеним. Із системного аналізу ЦК України можна зробити висновок, що вказане правило визначення моменту укладення договору стосується лише договорів, які повинні бути укладені у простій письмовій формі.

Права й обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору оренди земельної ділянки, набуваються лише після його державної реєстрації, як передбачено статтями 18, 20 Закону № 161-XIV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Сторони в договорі оренди землі мали право зазначати про момент початку перебігу та припинення дії вказаного договору, оскільки такі права прямо передбачені принципами та закріплені загальними нормами цивільного законодавства.

Разом з тим, якщо сторони не вказали про час (термін, календарну дату, подію) початку перебігу та закінчення строку договору, діють загальні правила, передбачені спеціальним Законом № 161-XIV, який прямо встановлював, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме цього договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Такі висновки щодо набрання чинності договором оренди земельної ділянки зроблено у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16), у мотивувальній частині якої міститься роз`яснення аналогічного розуміння правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13).

Реалізувати свої суб`єктивні права та обов`язки сторони договору оренди земельної ділянки можуть лише після державної реєстрації такого договору.

Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України, у редакції, яка була чинною як на час укладення договору оренди земельної ділянки, так і на момент його державної реєстрації, визначено момент, коли договір, який підлягав державній реєстрації, є укладеним, а саме: договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Оскільки моменти укладення договору та набрання ним чинності збігаються (частина друга статті 631 ЦК України), то моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії зазначеної редакції частини третьої статті 640 ЦК України є саме його державна реєстрація, якщо сторони договору не передбачили у договорі інше, відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України.

У цивільній справі, що переглядається апеляційним судом, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , як орендодавець та ТОВ «Агрофірма «АГРОТІС», як орендар, підписали договір оренди земельної ділянки 22 серпня 2007 року.

При цьому сторони узгодили у пункті 8 договору строк його дії 12 років, у пункті 31 передбачили обов`язок орендаря приступати до використання земельної ділянки після її передачі орендодавцем за актом приймання-передачі, та у пункті 43 визначили, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Отже, момент укладення договору, а відтак і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації договору.

Інших строків чи термінів початку перебігу чи закінчення дії договору його текст не містить.

З договору оренди вбачається, що він зареєстрований 09 лютого 2012 року Відділом Держкомзему у Володарському районі Донецької області, тобто строк договору закінчиться 09 лютого 2024 року.

Стаття 31 Закону № 161-XIV регулює питання припинення договору оренди землі, а саме договір оренди землі припиняється в разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

- поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;

- смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;

- ліквідації юридичної особи - орендаря;

- відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем;

- набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;

- припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. (ст. 32 Закону «Про оренду землі»)

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При цьому вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Позивач, обґрунтовуючи вимоги щодо розірвання договору оренди земельної ділянки зареєстрованого 09 лютого 2012 року, посилається на копію типового договору оренди землі від 22 серпня 2007 року, акт приймання-передачі земельної ділянки, державний акт про право власності на земельну ділянку (а.с. 7, 8-10, 11), та не заперечує, що відповідачем після укладення договору оренди їй постійно сплачується орендна плата за користування земельною ділянкою загальною площею 4,520 га.

Інших обставин, які б свідчили про наявність підстав для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки, невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 Закону «Про оренду землі» та умовами договору, позивач не зазначила і суд не встановив.

Суд першої інстанції зробив обгрунтований висновок, що позивачка належними та допустимими доказами не довела існування об`єктивних обставин, що вказують на наявність значної міри позбавлення того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідачем вчинялись будь-які дії щодо ухилення від державної реєстрації договору або, що відповідачем було відмовлено на прохання позивача в наданні відповідних документів для реєстрації договору або звернення позивача щодо порядку або можливості самостійно провести реєстрацію було залишено без розгляду.

Належні докази зловживання чи ухилення відповідача від своєчасного здійснення реєстрації договору оренди землі позивачем не надані.

За таких обставин доводи апеляційної скарги, що дії відповідача, які мали ознаки зловживання були спрямовані на збільшення строку дії договору оренди землі в односторонньому порядку без згоди позивача, що є істотним порушенням умов договору оренди землі, ґрунтуються на припущеннях.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на момент пред`явлення позову договір оренди земельної ділянки не припинив свою дію, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки у встановлений ЦК України спосіб є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Враховуючи встановлені у справі обставини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в позовній заяві, що була предметом дослідження в судовому засіданні, та не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для підтверджень витрат на правничу допомогу відповідачем до суду подані всі передбачені законодавством документи, сторона відповідача заявила про понесені витрати на правничу допомогу у встановлений законом строк

Суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги обставини справи та її значення для відповідача, умови укладеного договору про надання правової допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та дійшов правильного висновку про задоволення заяви представника відповідача та стягнення з відповідача витрат, пов`язаних правничою допомогою адвоката в розмірі 3 000 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, викладених в додатковому рішенні, не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції при вирішенні питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу норм процесуального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і процесуальному сенсах.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції та додаткове рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до частини 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкових судових рішень. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апеляційної інстанції не надано.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції та вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог та про стягнення витрат на професійну правничу допомогу здійсненні з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2021 року та додаткове рішення Володарського районного суду Донецької області від 11 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 31 грудня 2021 року.

Судді В.М. Барков

Є.Є. Мальцева

О.М. Пономарьова

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі постановлення ухвали без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя А.М. Авраменко