Дата документу 06.12.2022 Справа № 331/3436/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 331/3436/22 Головуючий у 1 інстанції: Фісун Н.В.
№ 22-ц/807/2057/22 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кочеткової І.В.

Онищенко Е.А.

секретар: Ільїна Г.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Амельченко Миколи Дем`яновича на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2022 року за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2022 року у видачі судового наказу відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі представника Амельченко М.Д. подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заявник, через адвоката Амельченка Миколу Дем`яновича, звернулася до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, у якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця місто Бердянськ, Запорізька область, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Бердянськ, в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу, з таких підстав.

Зокрема, суд виходив з того, що відповідно до ч.5 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно заяви про видачу судового наказу, боржник ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції послався на наступні нормативні акти.

У відповідності до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022, продовжується строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб (тобто до 23 листопада2022 року).

Відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України від 25.04.2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України від 28.04.2022 року № 80), на території міста Бердянськ Запорізької області офіційно встановлений особливий правовий режим, в умовах якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З огляду на зміст зазначених Указів, суд першої інстанції робив не переконливий висновок про те, що у встановленому законом порядку не можливо встановити місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника , а тому у видачі судового наказу, - слід відмовити.

Разом з тим, судом не було враховано, що з введенням воєнного стану Закон у частині надання права дитині на отримання аліментів не зазнавав жодних змін, а тому мати або батько, які утримують дитину одноосібно, мають право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу або із позовною заявою про стягнення аліментів.

Та обставина, що зазначена заявником адреса місця перебування боржника є тимчасово окупованою не викликає сумніву та не підлягає додатковому доведенню.

Намагання суду скерувати заявника на подання позову не сприятиме забезпеченню прав дитини, позаяк як при виданні судового наказу так і при розгляді справи у позовному провадженні має бути визначена адреса боржника та він має бути повідомлений про час та місце розгляду справи.

Розгляд справи у позовному проваджені вимагає додаткових процесуальних дій для вирішення питання про стягнення аліментів.

За положеннями ст. 165 ЦПК суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Серед перелічених підстав немає такої як неможливість підтвердити зазначену заявником адресу боржника.

Положення ч. 4 , 5, 9 зазначеної статті надають суду право з`ясовувати місце знаходження ( проживання) боржника з метою визначення підсудності.

У даній же справі підсудність вже визначена 14.09.2022 Розпорядженням Верховного Суду 49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області»

За зазначеним Розпорядженням відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою забезпечення доступу до правосуддя, дотримання розумних строків під час розгляду справ: Суд розпорядився 1. Унести зміни до розпоряджень Голови Верховного Суду від 10 березня 2022 року № 4/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», від 12 березня 2022 року № 5/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Запорізької області)» територіальна підсудність змінюється.

Справи які були підсудні Бердянському міськрайонному суду Запорізької області визначені до розгляду Жовтневим районним судом м. Запоріжжя.

За таких обставин відмова у видачі судового наказу є проявом надмірного формалізму.

У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Відтак оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Амельченко Миколи Дем`яновича задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2022 року у цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття,.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2022 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: І.В. Кочеткова

Е.А. Онищенко