Провадження № 4-с/539/12/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Просіної Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Ковтун І.О.,

представника особи, яка подала скаргу - адвоката Рижкової О.В.

державного виконавця Величко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Лубни цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: державний виконавець Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) на дії державного виконавця,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, посилаючись на те, що на виконанні у Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) перебувало виконавче провадження ВП № 65267262 щодо примусового виконання постановив Полтавського апеляційного суду від 30.09.2020 у справі № 757/19797/19 про зобов`язання ОСОБА_2 видалити всю недостовірну інформацію та розмістити на персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook» за адресою https://www.facebook.com/igor.mosijcuk/ в режимі «Доступно всім» текст спростування наступного змісту: «СПРОСТУВАННЯ За цією адресою в мережі Інтернет було поширено недостовірну інформацію, що порушує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 . Дана інформація визнана недостовірною судом.» Під спростуванням, викласти повідомлення про ухвалене у даній справі судове рішення, а саме: вид судового рішення (рішення, постанова), дату його ухвалення, номер справи, та текст резолютивної частини рішення та не видаляти цю публікацію. В подальшому стягувачу стало відомо, що 28 квітня 2021 року відкрито виконавче провадження. У зв`язку з неотриманням стягувачем постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 65267262, стягувач двічі звертався до державного виконавця із письмовими запитами про отримання інформації щодо ходу виконавчого провадження та документів, але не отримав жодної відповіді. Натомість 07.11.2022 року стягувач отримав постанову від 25.10.2022 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 65267262, згідно з якого: «встановлено: відповідно до ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» рішення не може бути виконано без участі боржника.

Вважає, що державний виконавець не мав права закінчувати виконавче провадження, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження є передчасною та протиправною, оскільки рішення суду досі не виконано. У зв`язку з цим, просить, визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 25 жовтня 2022 року.

Представник особи, яка подала скаргу - адвокат Рижкова О.В. в судовому засіданні вимоги скарги підтримала та просили її задовольнити, також пояснила, що державним виконавцем за виконавчим провадженням ВП № 65267262 не в повній мірі проведені всі заходи з виконання рішення суду.

Державний виконавець в судовому засіданні проти вимог скарги заперечувала та просила відмовити у задоволенні скарги.

Боржник ОСОБА_2 під час розгляду скаргу був відсутній, повідомлявся за адресою, місця реєстрації.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. У випадку, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що на виконанні на виконанні у Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) перебувало виконавче провадження ВП № 65267262 щодо примусового виконання постановив Полтавського апеляційного суду від 30.09.2020 у справі № 757/19797/19 про зобов`язання ОСОБА_2 видалити всю недостовірну інформацію та розмістити на персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook» за адресою https://www.facebook.com/igor.mosijcuk/ в режимі «Доступно всім» текст спростування наступного змісту: «СПРОСТУВАННЯ За цією адресою в мережі Інтернет було поширено недостовірну інформацію, що порушує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 . Дана інформація визнана недостовірною судом.» Під спростуванням, викласти повідомлення про ухвалене у даній справі судове рішення, а саме: вид судового рішення (рішення, постанова), дату його ухвалення, номер справи, та текст резолютивної частини рішення та не видаляти цю публікацію. Виконавче провадження відкрито 28 квітня 2021 року та надано боржнику строк протягом 10 робочих днів на добровільне виконання рішення суду.

12.05.2021 року державним виконавцем було перевірено виконання рішення суду та складено Акт від 12.05.2021 року в зв`язку з тим, що ОСОБА_2 рішення суду в добровільному порядку не виконав, державним виконавцем було накладено штраф в розмірі 1700 грн. 27.05.2021 року державним виконавцем було повторно перевірено стан виконання рішення суду, про що складено відповідний акт. В зв`язку з тим, що ОСОБА_2 повторно рішення суду в добровільному порядку не виконав, державним виконавцем було накладено штраф в розмірі 3400 грн.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що боржником рішення суду не виконано.

25 жовтня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 65267262 на підставі п.11 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» рішення не може бути виконано без участі боржника.

Згідно з ч.1ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення посилається на неправомірність дій державного виконавця щодо винесення постанови від 25 жовтня 2022 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 65267262, а також відповідно й на неправомірність вказаної постанови, оскільки державним виконавцем належних виконавчих дій щодо виконання рішення суду не проводилося.

У своєму відзиві на скаргу державний виконавець зазначив, що ним проведено всі необхідні виконавчі дії щодо виконання рішення суду, оскільки дане рішення не може бути виконано без участі боржника.

13 жовтня 2022 року винесено подання про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України боржника ОСОБА_2 за умисне невиконання рішення суду, але в ході проведення перевірки Лубенським ВП ГУНП у Полтавській області встановлено, що в діях ОСОБА_2 ознак кримінального та адміністративного правопорушення не виявлено.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Статтею 63 регламентовано Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Суд вважає, що державний виконавець не в повному обсязі виконав роботу щодо виконання посадових прав та обов`язків, передбачених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено лише про те, що рішення не може бути виконано без участі боржника згідно ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження». Про вчинення державним виконавцем конкретних виконавчих дій державним виконавцем не зазначено.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

При цьому, державний виконавець не надав суду доказів того, що ним вживалися всі необхідні дії для здійснення примусового виконання рішення суду.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, суд вважає, що постанова державного виконавця від 25 жовтня 2022 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 65267262 є передчасною та неправомірною, та такою, що порушує права заявника на судовий захист, а тому приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови.

Роз`яснити, що положеннями ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Крім того на думку суду, дійсна мета даної скарги, обґрунтована заявником це скасування постанови про закінчення виконавчого провадження задля подальшого виконання рішення суду, досягнута шляхом задоволення судом в цій частини вимог скарги, а тому визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, не призведе до більш ефективного захисту прав скаржника.

Керуючись ст. 258-260, 447, 451 ЦПК України, суд

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) Величко Н.М. від 25 жовтня 2022 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 65267262 - скасувати.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 23 грудня 2022 року.

Суддя Я. В. Просіна