Провадження № 2/463/509/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Жовніра Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Фурик Л.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, стягнення компенсації понесених витрат, матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням по АДРЕСА_1 , шляхом передачі ключів від житлового приміщення та вселення. Стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 40 000 грн та моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що є власником 1/4 частки будинку по АДРЕСА_1 . Власником іншої 1/4 частки будинку є третя особа ОСОБА_4 , а відповідачу належить 1/2 частки вище вказаного будинку. Загальна площа будинку 545,3 кв.м. «викінчена площа» - 325,5 кв.м., «невикінчена площа будинку» (нульвий цикл) 219,8 кв.м.

В даному будинку зареєстрований ОСОБА_3 з сім`єю, та вони займають «викінчену житлову площу» - 203,4 кв.м., тобто три ізольованих кімнати. Окрім цього в будинку зареєстровані ОСОБА_4 із сім`єю і займають «викінчену житлову площу» - 81,4 кв.м. (чотирикімнатна квартира, проживає 8 людей, багатодітна сім`я з 5 малолітніми дітьми). Також зареєстрована позивачка та її донька, але не проживають у будинку, оскільки відповідач чинить перешкоди в проживання, не дає ключі не пускає у «викінчені житлові приміщення», а також не дає можливість провести ремонт у «невикінченій площі». Неодноразово зверталась у поліцію щодо неправомірних дій відповідача, у зв`язку з цим змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім того просить стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 31.12.2021р. справу прийнято до розгляду та призначено в порядку загального позовного провадження у підготовче засідання.

21 січня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. Зазначає, що ОСОБА_1 не долучила жодного доказу у справі, щодо вчинення ним перешкод позивачці та її донці у користуванні будинком по АДРЕСА_1 . Не вказує в чому саме проявляються такі перешкоди. Також стороні відповідача не зрозуміло , які саме приміщення будинку позивач вважає «викінчена житлова площа» і «не викінчена житлова площа». Також ОСОБА_1 не надала суду жодних доказів щодо понесення нею матеріальної та моральної шкоди.

4 травня 2022 року ухвалою суду вирішено закрити підготовче провадження по справі та призначити до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги. Зазначила, що відповідачем було встановлено двері на другий поверх, а також було висловлено їй усну заборону користуватися другим поверхом. Зазначила, що «Викінчена житлова площа» - це приміщення, які придатні до користування. Компенсація матеріальної шкоди полягає в тому, що вона змушена орендувати для проживання іншу квартиру. Моральна шкода полягає в емоційних стражданнях, оскільки порушується її право, вона не проживає в будинку, ј якого належить їй. Також повідомила, що фактично відповідач в будинку не проживає там живе його син з сім`єю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав та мотивів викладених у відзиві.

Відповідач додатково пояснив, що в будинку є два входи та дві сходові клітки. Перешкод позивачці у доступі до приміщення ніхто не чинить. Існує фактичний розподіл будинку та рішення суду, щодо поділу такого, яке ще не набрало законної сили. Наголошує, що він особисто в будинку не проживає в зв`язку з чим позов до нього задоволено безпідставно.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачу ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 01.02.2016р., копія якого долучена до матеріалів справи належить 1/2 частки в будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником іншої 1/2 частки будинку є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , кожній з яких на підставі договору дарування належить по 1/4 частці будинку.

Відповідно до копії технічного паспорту на будинок, загальна площа будинку становить 545,1 кв.м., житлова - 249 кв.м.

Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1,7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Передбачено ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачкою до матеріалів позовної заяви долучено відповідь з Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області, з якого вбачається що ОСОБА_1 зверталась до них з приводу неправомірних дій зі сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В ході проведення перевірки по матеріалах не було отримано достатніх даних, які б вказували на наявність ознак складу кримінального правопорушення (а.с7).

На думку суду вказана відповідь Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області не являється достатнім доказом під ставності позовних вимог.

Жодних інших, належних доказів в підтвердження підставності позовних вимог про у усунення перешкод в користуванні приміщенням позивачка суду не представила.

Також позивачкою долучено копію договору оренди квартири укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.13). Однак, суд не приймає до уваги такий, оскільки у ньому відсутні підписи сторін договору.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи документи, керуючись положеннями діючого законодавства України, в судовому засіданні не знайшли підтвердження позовні вимоги позивачки, щодо порушення її прав користування житловим приміщенням відповідачем ОСОБА_3 . Отже, враховуючи вище викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивачки про стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки судом не встановлено порушення її прав відповідачем.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-82, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, компенсація понесених витрат, стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 28 листопада 2022 року.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 ;

Третя особа: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Г.Б. Жовнір