Єдиний унікальний номер справи 183/8338/21
Провадження № 2/183/1912/22

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю секретаря судового засідання Дем`яненко А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Губиниської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай), -

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Ямкового В. Ф. звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що він у період з 10 січня 1987 року по 11 листопада 1996 року працював та був членом Агровиробничого об`єднання пайовиків "Самарське" Новомосковського району, саме під час його роботи у зазначеному підприємстві було проведено паювання земель.

04 листопада 1993 року АВОП "Самарське" був виданий Державний акт на право колективної власності на землю, серія ДП Нв № 000001. Відповідно до рішення Василівської сільської ради АВОП "Самарське" передано у колективну власність землі площею 3 627,5 га.

Згідно з повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 29-4-0.222-8898/2-21 від 09 листопада 2021 року, за інформацією, наданою відділом № 1 управління у Новомосковському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, середній розмір земельного паю АВОП "Самарське" становить 3,67 в умовних кадастрових гектарах, затверджена вартість земельного паю 12.849 тис. грн. без врахування КФ індексації.

В подальшому було проведено паювання землі АВОП "Самарське" між її членами та надано дозвіл на виготовлення сертифікатів на право на земельну частку (пай), але при складанні списків осіб членів АВОП "Самарське", які мають право на земельну частку (пай) (додаток до державного акту), для видачі сертифікатів на право на земельну часку (пай), однак його помилково не було внесено до цього списку.

Згідно з відомостями наведеними у трудовій книжці колгоспника, виданої на його ім`я 01 квітня 2000 року АВОП "Самарське" на підставі протоколу № 4 від 01 квітня 2000 року було реорганізоване в сільськогосподарський виробничий кооператив "Самарський". Наразі діяльність юридичної особи СВК "Самарський" була припинена на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2011 року, ухваленого у справі № 24/5005/6299/2011, у зв`язку з визнанням його банкрутом.

Позивач зазначає, що не отримував сертифікат на право на земельну частку (пай), а в подальшому не отримував державний акт на право приватної власності на землю, однак вважає себе таким, що не втратив право на отримання земельної частки (паю), оскільки був членом колгоспу.

До моменту отримання відповіді на адвокатський запит з Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про відсутність його імені у списку осіб для наділення земельною часткою (паєм), він не був обізнаний достовірно про наявність таких обставин, тому посилаючись на вимоги Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", Указ Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", Постанову Верховної ради України № 2200 від 13 березня 1992 року "Про прискорення за реформи та приватизації землі", ст. 25 ЗК України, просить:

- визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 3,67 умовних кадастрових гектарів, вартістю 12 849,00 грн. із земель із земель колишнього Агровиробничого об`єднання пайовиків "Самарське" (пізніше Сільськогосподарський виробничий кооператив "Самарський"), що знаходиться на території Василівської сільської ради (Губиниська об`єднана територіальна громада) Новомосковського району Дніпропетровської області.

Не погоджуючись із пред`явленим позовом, 12 жовтня 2022 року представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області подав суду відзив на позовну заяву, який не відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, оскільки до нього не додано доказів його надіслання (надання) з додатками іншим учасникам справи, про що складено відповідний акт, а тому на підставі ч. 1 ст. 78, ч. 9 ст. 83 ЦПК України, суд не бере його до уваги (а.с. 80-82).

Ухвалою судді від 03 грудня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання і відкрито провадження у справі (а.с. 32). Ухвалою суду від 27 липня 2022 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (а.с. 67). Ухвалою суду від 29 липня 2022 року було повернуто без розгляду клопотання представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с. 77).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 79).

У судове засідання представники відповідачів Новомосковської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області та Губиниської селищної ради не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи та відзивів на позовну заяву не подавали.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, уразі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов такого висновку.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 10 січня 1987 року по 30 жовтня 1991 року був членом колгоспу "Самарський" Новомосковського району, та в період з 25 лютого 1992 року по 11 листопада 1996 року був членом Агровиробничого об`єднання пайовиків "Самарське" (з 01 квітня 2000 року Сільськогосподарський виробничий кооператив "Самарський"), про що свідчить відповідна трудова книжка серії НОМЕР_1 , видана 15 квітня 1988 року на його ім`я та надана суду у засвідченій представником позивача копії (а.с. 14-15).

Згідно з архівною довідкою Комунальної установи "Новомосковський районний трудовий архів" № М-316 від 17 листопада 2021 року, наданою суду у засвідченій представником позивача копії, у книгах обліку праці та розрахунків з працівниками колгоспу "Самарський" (з 03 листопада 1992 року Агровиробниче об`єднання пайовиків "Самарський") за період з 10 січня 1987 року по 11 листопада 1996 року є такі дані про відпрацьовані вихододні ОСОБА_1 : у 1987 році 281 день; у 1988 році 285 днів; у 1989 році 296 днів; у 1990 році 295 днів; у 1991 році 225 днів; у 1992 році 177 днів; у 1993 році 276 днів; у 1994 році 190 дні; у 1995 році 221 день та у 1996 році 33 дні (а.с. 16).

Судом установлено, що Сільськогосподарський виробничий кооператив "Самарський" є правонаступником Агровиробничого об`єднання пайовиків "Самарське", діяльність якого була припинена на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2011 року, ухваленого у справі № 24/5005/6299/2011, у зв`язку з визнанням його банкрутом, що підтверджується інформаційною довідкою з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи Сільськогосподарський виробничий кооператив "Самарський" ().

Суду, у засвідченій представником позивача копії, подано Державний акт на право колективної власності на землю серія ДП Нв № 000001 від 04 листопада 1993 року, виданого на підставі рішення Василівської сільської Ради народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1, відповідно до якого Агровиробничому об`єднанню пайовиків "Самарське", передано у колективну власність 3 627,5 гектарів землі в межах згідно з планом, для сільськогосподарського виробництва (а.с. 20-20а).

У Додатку № 1 до вищезазначеного Державного акту на право колективної власності Агровиробничого об`єднання пайовиків "Самарське" позивач відсутній в списку членів для поділення земельної частки (паю) (а.с. 21-29).

Згідно з повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 29-4-0.222-8898/2-21 від 09 листопада 2021 року, наданого суду у засвідченій представником позивача копії, за інформацією, наданою відділом № 1 управління у Новомосковському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, середній розмір земельного паю АВОП "Самарське" становить 3,67 в умовних кадастрових гектарах, затверджена вартість земельного паю 12.849 тис. грн. без врахування КФ індексації (а.с. 19).

Частиною другою ст. 14 Конституції України гарантовано право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державною виключно відповідно до закону. У ч. 4 ст. 41 Конституції України закріплено, що право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України, Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав.

Згідно зі статтею 78 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Статтею 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)"визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину, посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай), а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" установлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно зі статями 22, 23 Земельного кодексу України та відповідно до вище зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Відповідно до п. 1, 2. 3, 5 ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Суду не надано даних про отримання ОСОБА_1 відповідного сертифікату на право на земельну частку (пай), як і не встановлено доказів набуття права власності на земельну ділянку.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, суду доведено, що позивач будучи членом АВОП "Самарське" на момент отримання Державного акту на право колективної власності на землю, на законних підставах набув право на земельну частку (пай), а тому за ним повинно бути визнане право на отримання земельної частки (паю), розміром 3,67 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього АВОП "Самарське".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Новомосковської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Губиниської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право на отримання земельної частки (паю) розміром 3,67 умовних кадастрових гектар вартістю 12 849,00 грн. із земель колишнього Агровиробничого об`єднання пайовиків "Самарське" (пізніше Сільськогосподарський виробничий кооператив "Самарський"), що знаходиться на території Василівської сільської ради (Губиниська об`єднана територіальна громада) Новомосковського району Дніпропетровської області.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення суду складено та підписано 12 жовтня 2022 року.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Новомосковська районна державна адміністрація, , місцезнаходження юридичної особи за адресою: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Шевченка, 7;

- відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Дніпропетровської області, , місцезнаходження юридичної особи за адресою: 49006, м. Дніпро, вул. Філософська, 39-А;

- відповідач: Губиниська селищна рада, , місцезнаходження юридичної особи за адресою: 51250, Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Шевченка, 16.

Суддя Г. Є. Майна