Провадження 2-о/127/617/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2022 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.

розглянувши окремому провадженні у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу № 127/29780/22 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,-

в с т а н о в и в :

заява зареєстрована судом 22.12.2022 року і мотивована тим, що 12.03.2022 року на тимчасово окупованій території України внаслідок бойових дій у м. Маріуполь померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мати заявника ОСОБА_3 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Особисті документи, паспорт громадянина України ОСОБА_2 , довідка РНОКПП, були втрачені внаслідок пожежі, яка почалась після обстрілу, їх копії також не збереглись.

Заявник з родиною жив окремо від матері, в іншому районі м.Маріуполь, тому з 02.03.2022 року, відколи в м. Маріуполі зникло світло, водопостачання, зв`язок та припинили працювати будь-які екстрені служби, він не мав жодної інформації про місцеперебування та стан здоров`я своєї матері.

16.03.2022 року він разом з родиною зміг виїхати з м. Маріуполь до м.Вінниці.

В перших числах травня 2022 року сусідка ОСОБА_2 ОСОБА_4 повідомила заявнику про смерть його матері та те, що 28.04.2022 вона особисто бачила обгорілі останки тіла ОСОБА_2 в її помешканні за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі слів сусідів, ОСОБА_2 загинула ще ІНФОРМАЦІЯ_2 в пожежі, яка розпочалась внаслідок прямого влучання в будинок під час обстрілу міста.

На прохання заявника, подруга його матері ОСОБА_5 провела захоронення ОСОБА_2 на Старокримському міському цвинтарі м.Маріуполь в могилу батька заявника ОСОБА_6 , який помер ще в 2009 році. Про захоронення був складений акт, зроблені світлини. Інших документів про смерть матері заявник не має.

З метою реєстрації смерті ОСОБА_2 заявник ОСОБА_1 звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), однак, 18.07.2022 року йому було відмовлено в реєстрації смерті ОСОБА_2 з причини відсутності документів і підстав для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть.

ОСОБА_1 просив суд встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Маріуполь Донецької області громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що внаслідок проведення бойових дій в м. Маріуполь він з дружиною та дітьми в середині березня виїхав з міста. Знаходячись в м. Вінниці він почав з`ясовувати долю своїх близьких, що залишились в Маріуполі і через сусідів з`ясував, що його мати, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , померла внаслідок прямого попадання ракети в будинок і пожежі. Його брат з дружиною та бабуся також загинули в м. Маріуполь від обстрілів в березні 2022 року. Рішеннями Вінницького міського суду встановлено факт смерті брата і бабусі. Захоронення матері проведено на кладовищі в м. Маріуполь. Свідоцтво про смерть він отримати не може, оскільки відсутнє лікарське свідоцтво про смерть.

Заінтересована особа представник Вінницького міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі. При ухваленні рішення покладався на думку суду.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 обґрунтована і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_7 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Маріуполь Донецької області. Його батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_2 (а.с. 8).

З 24.03.2000 року і станом на 05.08.2020 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

З 21.03.2022 року ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, його фактичне місце проживання - АДРЕСА_3 (а.с. 7).

В матеріалах справи містяться письмові заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили смерть ОСОБА_2 в м. Маріуполь 12.03.2022 року внаслідок обстрілу і пожежі, а також захоронення останків на кладовищі (а.с. 10-15).

В судовому засіданні були оглянуті світлини, в тому числі з могилою померлого в 2009 році батька заявника - ОСОБА_6 , в яку, за свідченням ОСОБА_5 , було проведено захоронення останків тіла матері заявника ОСОБА_2 .

Заявник звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з метою отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , однак, 18.07.2022 року отримав письмову відмову в реєстрації смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Маріуполь, з причини відсутності документів, які є підставою для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть (а.с. 22).

Також в судовому засіданні було встановлено, що 20.06.2022 року Вінницьким міським судом Вінницької області за заявою ОСОБА_1 встановлено факт смерті брата заявника - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Калинівка Сартанської селищної громади Маріупольського рйаону Донецької області.

05.08.2022 року Вінницьким міським судом Вінницької області заявою ОСОБА_1 встановлено факт смерті баби заявника - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Маріуполь Донецької області.

13.09.2022 року Вінницьким міським судом Вінницької області за заявою ОСОБА_1 встановлено факт смерті дружини брата заявника - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Калинівка Сартанської селищної громади Маріупольського рйаону Донецької області.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, та чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначені правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 17 зазначеного закону, зокрема, визначено: державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час уразі неможливості реєстрації органом державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до вимог частини 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

З 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року.

Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України виданий наказ № 75 від 25.04.2022 року «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022 року, згідно якого Маріупольська міська територіальна громада увійшла в даний перелік.

Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidouv. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozerv. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто, є окупованою)» (Mozerv. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки доказів про смерть особи на тимчасово окупованій території, оскільки інша можливість збору доказів смерті особи на тимчасово окупованій території наразі неможлива, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Станом на день розгляду судом даної справи смерть ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не зареєстрована через відсутність у ОСОБА_1 жодних документів, які є підставою для державної реєстрації її смерті.

Враховуючи сукупність наданих доказів і викладені обставини, пояснення заявника, суд вважає доведеним факт смерті ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Маріуполь Донецької області.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 89, 315, 316, 317,319 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

заяву задоволити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Маріуполь Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Учасники справи:

- заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , АДРЕСА_4 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа в АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1

- заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), 21009, м. Вінниця, вул. Замостянська, 26

Повне судове рішення складене 23 грудня 2022 року.

Суддя: