Єдиний унікальний номер №333/1379/13-ц
Провадження № 6/333/159/22
УХВАЛА

Іменем України

06 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піх Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Пантю Ю.О., представника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про заміну сторони шляхом зміни стягувача його правонаступником у цивільній справі №333/1379/13-ц за позовом, Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» ДО ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про заміну сторони стягувача та поновлення строків у виконавчому листі у цивільній справі №333/1379/13-ц.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_4 посилається на те, що 19 січня 2016р. рішенням апеляційного суду Запорізької області було скасовано рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2014р. по справі № 333/1379/13-ц та було ухвалено нове рішення, яким були задоволені позові вимоги ПАТ «ОТП Банк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" в рахунок заборгованості за кредитним договором 888 150, 86 швейцарських франків (21 777 459 грн. 09 коп.), стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" витрати пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 2 513 грн., стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" витрати пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 2 513 грн.

18 квітня 2016р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_4 було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до п. 1 якого Банк (первісний кредитор) передав у повному обсязі, а ОСОБА_4 (новий кредитор) прийняла на себе у повному обсязі право вимоги, що належить первісному кредитору за Кредитним договором № ML 201/317/2007 від 10.07.2007р., укладеним між Банком та ОСОБА_2 .

18 квітня 2016р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_4 було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до п. 1 якого Банк (первісний кредитор) передав у повному обсязі, а ОСОБА_4 (новий кредитор) прийняла на себе у повному обсязі право вимоги, що належить первісному кредитору за Договором поруки № SR - ML 201/317/207 від 10.07.2007р., укладеним між Банком та ОСОБА_3 .

Відповідно до Актів прийому передачі від 18.04.2016р., які є невід`ємною частиною договорів про відступлення права вимоги за Кредитним договором та Договором поруки, Банк передав, а ОСОБА_4 прийняла оригінал Кредитного договору № ML 201/317/2007 від 10.07.2007р. з усіма змінами та доповненнями, оригінал Договору поруки № SR - ML 201/317/207 від 10.07.2007р. з усіма змінами та доповненнями.

Таким чином, ОСОБА_4 набула прав кредитора, зокрема за Кредитним договором № ML 201/317/2007 від 10.07.2007р.

Посилаючись на вищевикладене заявник просить заяву задовольнити та замінити сторону стягувача у виконавчому листі його правонаступником та поновити строки для його пред`явлення.

14.11.2022 року на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_4 , в якій вона просить розглядати справу без її участі та наполягає на вимогах.

06.12.2022 року на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_3 , в якій він просить розглядати справу без його участі.

Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у судове засідання не з`явилось, про час і місце розгляду справи повідомлене належним чином.

У відповідності до ч.3 ст.442, ч. 3 ст. 433 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження та питання про поновлення пропущеного строку.

За таких обставин, судом ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, які реалізували свої відповідні процесуальні права, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до наступних висновків.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України, зокрема у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

З аналізу наведеного можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) зазначив, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. З огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Відповідно до відкриття виконавчого провадження можливою є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі.

Частиною п`ятою статті 442 ЦПК України встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Тобто якщо виконавче провадження не відкрито, заміна сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.

19 січня 2016р. рішенням апеляційного суду Запорізької області було скасовано рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2014р. по справі № 333/1379/13-ц та було ухвалено нове рішення, яким були задоволені позові вимоги ПАТ «ОТП Банк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" в рахунок заборгованості за кредитним договором 888 150, 86 швейцарських франків (21 777 459 грн. 09 коп.), стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" витрати пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 2 513 грн., стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" витрати пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 2 513 грн.

На виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 19.01.2016р. у справі № 333/1379/13-ц виконавчі листи не видавалися.

18 квітня 2016р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (надалі ПАТ «ОТП Банк», Банк) та ОСОБА_4 було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до п. 1 якого Банк (первісний кредитор) передав у повному обсязі, а ОСОБА_4 (новий кредитор) прийняла на себе у повному обсязі право вимоги, що належить первісному кредитору за Кредитним договором № ML 201/317/2007 від 10.07.2007р., укладеним між Банком та ОСОБА_2 .

Кредитний договір ML 201/317/2007 від 10.07.2007р. був забезпечений Договором поруки № SR - ML 201/317/207 від 10.07.2007р., укладеним між Банком та ОСОБА_3 , за яким останній зобов`язався виконувати кредитній зобов`язання в солідарному порядку з позичальником.

18 квітня 2016р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (надалі ПАТ «ОТП Банк», Банк) та ОСОБА_4 було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до п. 1 якого Банк (первісний кредитор) передав у повному обсязі, а ОСОБА_4 (новий кредитор) прийняла на себе у повному обсязі право вимоги, що належить первісному кредитору за Договором поруки № SR - ML 201/317/207 від 10.07.2007р., укладеним між Банком та ОСОБА_3 .

Відповідно до Актів прийому передачі від 18.04.2016р., які є невід`ємною частиною договорів про відступлення права вимоги за Кредитним договором та Договором поруки, Банк передав, а ОСОБА_4 прийняла оригінал Кредитного договору № ML 201/317/2007 від 10.07.2007р. з усіма змінами та доповненнями, оригінал Договору поруки № SR - ML 201/317/207 від 10.07.2007р. з усіма змінами та доповненнями.

Згідно із вимогами п. 8 Договору про відступлення права вимоги первісний кредитор зобов`язаний сповістити боржника про відступлення права вимоги за Кредитним договором в п`ятиденний строк з дня укладання даного договору шляхом надсилання боржнику відповідного повідомлення цінним листом із повідомленням про вручення.

На виконання вказаної вимоги Банк 19.04.2016р. надіслав ОСОБА_2 письмове повідомлення № 04/04 2016 про зміну кредитора, яким повідомив про перехід до ОСОБА_4 прав кредитора за Кредитним договором № ML 201/317/2007 від 10.07.2007р.

Оскільки, 18.04.2016р. між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 , укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_4 набула право вимоги за кредитним договором укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 ML 201/317/2007 від 10.07.2007р., то суд доходить до висновків, що заявлені вимоги законні та обґрунтовані, і відповідно сторона стягувача підлягає заміні саме у виконавчому листі, враховуючи, що виконавче провадження з виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 19.01.2016р. у справі № 333/1379/13-ц не відкривалося.

Що стосується поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, ОСОБА_4 посилається на ту обставину, що про існування зазначеного рішення апеляційного суду Запорізької області від 19.01.2016р. їй не було відомо, оскільки вона не була стороною по справі. На момент покупки прав вимоги за Договором від 18 квітня 2016р. банк не повідомив про існування таких обставин . Рішення суду або будь-які інші судові документи ОСОБА_4 не передавалися, що підтверджується Актами прийому передачі від 18.04.2016р., які є невід`ємною частиною договорів про відступлення права вимоги за Кредитним договором та Договором поруки, з яких вбачається що передані лише оригінал Кредитного договору № ML 201/317/2007 від 10.07.2007р. з усіма змінами та доповненнями, оригінал Договору поруки № SR - ML 201/317/207 від 10.07.2007р. з усіма змінами та доповненнями.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 124 Конституції України Суди ухвалюють свої рішення іменем України. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Цим визначено суверенні права України на здійснення правосуддя та захист державою прав і свобод людини та законних інтересів інших суб`єктів права, які звернулися в установленому порядку до судів України. Відповідний припис про ухвалення судових рішень іменем України заснований на положеннях Конституції України про те, що судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і відповідно вони мають бути гарантовані державою.

Конституцією України (ст.129-1) закріплено те, що судове рішення, є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Розділ VIЦПК України закріплює процесуальний порядок вирішення судами питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що в інституті поновлення пропущених строків вирішення посадовою особою або державним органом будь-якого питання на власний розсуд має особливо важливе значення. Під час розгляду подібних вимог мають враховуватись конкретні обставини справи. Крім того, можна зробити висновок, що під час розгляду заяв про поновлення пропущених строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання мають враховуватись також інші принципи верховенства права, наприклад, принцип обов`язковості судових рішень. Трактуючи цей принцип ЄСПЛ зазначав, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Рішення суду від 19.01.2016, яке ухвалив Запорізькій апеляційний суд про стягнення грошових коштів не виконано, а пропущення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання не дає можливості заявнику звернутися до органів державної виконавчої служби для примусового виконання, що порушує норми чинного законодавства та рішення ЄСПЛ.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність поважних причин для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.512,514 ЦК України,ст. ст. 433, 442 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 про заміну сторони стягувача у виконавчому листі та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання - задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ) на правонаступника - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) у виконавчому листі з виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 19.01.2016р. у справі № 333/1379/13-ц.

Поновити ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання по справі № 333/1379/13-ц, виданого на виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 19.01.2016р. у справі № 333/1379/13-ц.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 08 грудня 2022 року.

Суддя Ю.Р.Піх