РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/163/22

28 листопада 2022 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Грипіч Л.А.

з участю секретаря судових засідань Вознюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про захист прав споживача, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про захист прав споживача, стягнення коштів, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати за період з 16 липня 2019 року по 30 вересня 2021 року в сумі - 5076,00 грн., три відсотки річних за час прострочення в період з 16 липня 2019 року по 30 вересня 2021 року в сумі 2399,00 грн., а також витрати по наданні правничої допомоги адвокатом в сумі 4000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06 лютого 2018 року, він згідно протоколу проведення електронних торгів №315175 по лоту № 261514 придбав верстат координатно-розточний 2А450 за ціною 38112,11 грн., про що був виданий акт про проведені електронні торги. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2020 року розірвано договір купівлі-продажу верстата координатно-розточного 2А450, постановлено стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) на його користь кошти в сумі 38112,11 грн., 3% річних - 1641,00 грн., інфляційні втрати - 4610,84 грн., а також з ДП "Сетам" стягнуто на користь позивача кошти в розмірі 1656,75 грн., з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) суму сплаченого судового збору в розмірі 1509,14 грн., з ДП "СЕТАМ" суму сплаченого судового збору в розмірі 27 грн. 66 коп. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року вказане вище рішення суду змінено та стягнуто з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на його користь 36 206, 50 грн., три відсотки річних - 1559,00 грн. та інфляційні втрати в розмірі 4136, 78 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Позивач вказує, що розмір трьох відсотків річних та інфляційні втрати було розраховано за період з 06 лютого 2018 року по 15 липня 2019 року, а рішення суду було виконано 30 вересня 2021 року, а тому вважає, що з відповідача слід стягнути три відсотки річних та інфляційні втрати за період з 16 липня 2019 року по 30 вересня 2021 року, тобто строку повного примусового виконання судового рішення.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, останній скерував на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити, щодо постановлення заочного рішення у справі не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду відзив у якому проти задоволення позову заперечує у повному обсязі.

Зокрема, у відзиві зазначено, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Так, відповідач зазначає, що рішення суду про розірвання договору купівлі-продажу набрало законної сили 29.11.2021 року, а кошти повернуті позивачеві були - 30.09.2021, враховуючи, що кошти були отримані позивачем раніше, то на цей момент відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача індекс інфляції та три відсотки річних. Окрім того, позивач попередньо не звертався до відповідача з вимогою про виплату йому інфляційних втрат та три відсотки річних. Враховуючи викладене просить суд відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, з таких підставах.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаїв № 490/6740/19 від 03 листопада 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Мінітерства юстиції (м. Одеса), Державного підприємства «СЕТАМ» про розірвання договору та стягнення грошових коштів. Вказаним рішенням договір купівлі-продажу верстату координатно-розточний 2А450, який був укладений за результатами проведення електронних торгів, а саме лота 261514, - розірвано, стягнуто з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Мінітерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 38112,11 грн., 3% річних - 1641,00 грн., інфляційні втрати - 4610,84 грн., стягнуто з Державного підприємства «Сетам» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 1656,75 грн., стягнуто з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Мінітерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1509,14 грн., стягнути з Державного підприємства «СЕТАМ» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 27 грн. 66 коп.

Постановою Миколаївського апеляційного суду № 490/6740/19 від 29 листопада 2021 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2020 року змінено в частині стягнення з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса) на користь ОСОБА_1 грошових коштів, зменшивши їх розмір з 38 112,11 грн. до 36 206,50 грн., три відсотка річних з 1 614 грн. до 1559 грн. та інфляційних втрат з 4 610,84 до 4 136,78 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, постановою Миколаївського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року встановлено, що 06 лютого 2018 року Центральним ВДВС та ДП «Сетам» були проведенні електронні торги з реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_2 , а саме верстату координатно-розточного 2А450, 1975 року випуску, заводський номер 1047. Переможцем торгів став позивач ОСОБА_3 .

За результатами проведених електронних торгів 06 лютого 2018 року складено протокол № 315175.

20 лютого 2018 року ОСОБА_1 на рахунок Центрального ВДВС була проведена оплата у сумі 36 206,50 грн. без урахування оплати послуг спеціалізованої організації з реалізації майна. Гарантійний внесок 1 656,75 грн. та сума додаткової винагороди організатору у розмірі 248,86 грн. були внесені переможцем на рахунок ДП «Сетам».

26 лютого 2018 року старшим державним виконавцем Центрального ВДВС Кукоара К.Ю. був складений Акт про проведені електронні торги, в якому зазначено, що ОСОБА_1 став переможцем електронних торгів та придбав рухоме майно - верстат координатно-розточний 2А450, 1975 року випуску, заводський номер 1047.

Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу, що укладається на організованих ринках капіталу та організованих товарних ринках, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і договорів купівлі-продажу фінансових інструментів, укладених поза організованим ринком, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами другою та третьою статті 693 ЦК України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати; на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що вказане вище рішення суду № 490/6740/19 від 03.11.2020 року та постанова апеляційного суду № 490/6740/19 від 29 листопада 2021 року була виконано Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 30 вересня 2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі за № 686/21962/15-ц.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц.

Зі змісту постанови Миколаївського апеляційного суду вбачається, що інфляційні втрати та три відсотки річних було стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 за період з 06 лютого 2018 року по 15 липня 2019 року.

Враховуючи, що між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України, а тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення інфляційні втрати та три відсотки річних на суму боргу 36206,50 грн. (сума коштів, які були перераховані позивачем на рахунок відповідача), також за період з 16.07.2019 року по 30.09.2021 року (день фактичного виконання рішення суду.

Так, три відсотки річних, на суму боргу 36206,50, за період з 16.07.2019 року по 30.09.2021 року становить 2399,00 грн., інфляційні втрати - 5076, 00 грн., відповідно до наданих позивачем розрахунків.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, щодо стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу було надано: договір-доручення про надання професійної правничої (правової) допомоги від 24 грудня 2021 року (а.с.12), ордер (а.с.13), акт наданих послуг (а.с.14), розрахунок витрат на надання правничої допомоги (а.с.15).

Відповідно до розрахунку витрат на надання правничої допомоги розмір гонорару адвоката Осійчука І.І. становить 4000 грн., а саме: попереднє опрацювання поданих матеріалів справи, надання консультації, вироблення правової позиції - 1000 грн. (витрачено 1 год. із розрахунку 1000 грн. за 1 год.), підготовка і подача позовної заяви, виготовлення ксерокопій документів, долучених до матеріалів справи - 2000 грн. (витрачено 2 год. із розрахунку 1000 грн. за 1 год.), участь в суді 1-ї інстанції - 1000 грн. (витрачено 1 год. із розрахунку 1000 грн. за 1 год.).

Однак, при визначенні розміру компенсації за правничу допомогу суд враховує, що об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним (адвокатом Осійчуком І.І. складено позовну заяву - 3 стр., знято копії з 4 документів ( всього на 6 арк.), здійснено розрахунок), суд, також, враховує, що представник позивача не приймав участь в суді першої інстанції, так як судові засідання були проведені за його клопотанням без його участі. Також судом враховується співмірність витрат із ціною позову та значенням справи для сторони.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 2000 грн. в рахунок компенсації за правничу допомогу у цій справі.

Також, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., враховуючи, що позивач фізична особа.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81, 82, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про захист прав споживача, стягнення коштів - задоволити.

Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за період з 16 липня 2019 року по 30 вересня 2021 року в сумі 5076 (п`ять тисяч сімдесят шість) гривень 00 копійок, три відсотки річних - за період з 16 липня 2019 року по 30 вересня 2021 року у сумі 2399 (дві тисячі дев`яносто дев`ять) гривень 00 копійки.

Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок в рахунок компенсації витрат на правничу допомогу

Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в дохід держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , вул. Артилерійська, 18, м. Миколаїв, Миколаївська обл., 54001.

Повне судове рішення складено 02.12.2022 року.

СуддяЛ. А. Грипіч