Справа №760/1715/22 4-с/760/103/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Омельченко Ю. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцький Тимофій Костянтинович, ОСОБА_2 , державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, на дії та рішення державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною скаргою в якій, з урахуванням заяви про уточнення скарги, просить визнати неправомірними дії та рішення старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Т. К. від 29 грудня 2021 року стосовно повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання; зобов`язати старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Т. К. примусово виконати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 15 вересня 2021 року про забезпечення позову у справі № 760/21395/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко О. А. про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису про право власності на квартиру; визнати неправомірним повідомлення старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Т. К. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29 грудня 2021 року.

ОСОБА_1 вказане рішення старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Т. К. від 29 грудня 2021 року вважає незаконним, оскільки підставою для повернення виконавчого документу стало те, що в ухвалі суду про забезпечення позову на зазначено дату народження боржника та РНОКПП боржника. Однак, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження. Зокрема, державному виконавцю надано право при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

За таких обставин, у державного виконавця не було підстав, передбачених законом, для прийняття рішення про повернення виконавчого документу стягувачу, тому останній звернувся до суду з указаною скаргою.

Крім того, просив поновити строк для подання скарги, оскільки оскаржуване рішення державного виконавця отримав лише 17 січня 2022 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 січня 2022 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 31 січня 2022 року за вказаною скаргою відкрито провадження та призначено до судового розгляду.

10 серпня 2022 року, на електронну пошту суду, надійшли письмові заперечення старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Т. К., в інтересах якого діє уповноважена особа Лазюк Д., в яких він заперечує проти задоволення скарги, оскільки у виконавчому документі та у заяві, які надійшли на виконання не зазначено ні дату народження, ні РНОКПП боржника, що унеможливлює здійснити перевірку боржника та встановити його особу з метою вчинення відповідних виконавчих дій. Крім того, через відсутність зазначених даних державний виконавець не зміг скористатися своїм обов`язком з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Враховуючи, що виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, законодавством визначено вичерпний перелік вимог до виконавчого документа, які не були дотримані, тому дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства.

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, 19 вересня 2022 року на електронну пошту суду надійшла заява представника заявника ОСОБА_3 про розгляд справи у його відсутність та відсутність заявника.

Старший державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцький Т. К. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко О. А. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним, про поважність причин неявки суд не повідомили.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про можливість слухання справи у відсутність учасників справи.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд установив, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року забезпечено позов у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - державний реєстратор приватний нотаріус КМНО Василенко О. А. про скасування рішення та запису про право власності, шляхом заборони відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник заявника ОСОБА_3 , 24 грудня 2021 року звернувся до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про примусове виконання ухвали суду про забезпечення позову.

29 грудня 2021 року старшим державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцьким Т. К. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі не зазначено дату народження боржника та РНОКПП боржника.

У зв`язку з викладеним, заявник звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив суд зазначити РНОКПП боржника. Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року було відмовлено в прийнятті додаткового рішення, оскільки відсутність РНОКПП боржника у виконавчому листі не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль, де сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, що відповідає приписам статті 447 ЦПК України.

Пунктом "а" частини першої статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (частина друга статті 449 ЦПК України).

Ураховуючи те, що оскаржувану копію повідомлення державного виконавця від 29 грудня 2021 року ОСОБА_1 отримав поштою лише 17 січня 2022 року, що підтверджується копією конверта та роздруківкою з сайту Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення за трек-номером, тому причини пропуску строку для звернення до суду з указаною скаргою є поважними, а строк підлягає поновленню.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 157ЦПК України встановлено, що ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Положеннями частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18), від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18), від 11 грудня 2019 року у справі № 487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18).

Крім того, Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 639/2561/18-ц (провадження № 61-578св19).

З огляду на викладене, враховуючи, що повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, з підстав, зазначених державним виконавцем, позбавляє позивача реалізувати своє право на примусове виконання судового рішення суд приходить до висновку, що відсутність у виконавчому документі РНОКПП боржника та дати народження боржника не є безумовною підставою для повернення виконавчого документа, тому вважає скаргу обґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Враховуючи вищевикладене, дії старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Т. К. щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, є неправомірними, а тому суд приходить до висновку про необхідність скасування повідомлення від 29 грудня 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

У разі визнання оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності неправомірними суд в обов`язковому порядку повинен зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути виявлені порушення.

Вирішуючи питання про те, у який спосіб суд зобов`язує усунути виявлені порушення, суд враховує наступне. Заявник у поданій ним скарзі просив зобов`язати старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Т. К. примусово виконати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року про забезпечення позову.

Беручи до уваги, що у повідомленні старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Т. К. від 29 грудня 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання не зазначено інших підстав для повернення, а зазначені державним виконавцем підстави повернення визнано неправомірними, тому відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, є обґрунтованими доводи заявника щодо необхідності зобов`язати державного виконавця вирішити питання про відкриття відповідного виконавчого провадження.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими доводи заявника про те, що також необхідно зобов`язати державного виконавця примусово виконати ухвалу від 15 вересня 2021 року, оскільки початок примусового виконання рішення пов`язується саме з відкриттям виконавчого провадження.

Суд виходить з того, що зобов`язання виконавця усунути виявлені порушення полягає у покладенні на нього обов`язку усунути їх певним чином, таке зобов`язання має бути конкретним, а не абстрактним. Така процесуальна вказівка суду не може викладатися у формі доручення виконувати певне судове рішення в цілому, оскільки таке зобов`язання покладається на уповноваженого виконавця законом. Водночас, суд не повинен визначати спосіб його виконання, тому що повноваження виконавця визначено дискреційно, тобто виконавець наділений правом обирати варіант своєї процесуальної поведінки на власний розсуд з-поміж усіх, дозволених законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

З огляду на викладене, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статями 76-81, 260, 354, 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцький Тимофій Костянтинович, ОСОБА_2 , державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, на дії та рішення державного виконавця задовольнити частково.

Визнати неправомірним дії старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Тимофія Костянтиновича, що полягають у винесенні повідомлення від 29 грудня 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Скасувати повідомлення від 29 грудня 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, винесене старшим державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцьким Тимофієм Костянтиновичем.

Зобов`язати старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Тимофія Костянтиновича вирішити процесуальне питання про відкриття відповідного виконавчого провадження за ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року про забезпечення позову у справі №760/21395/21.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається учасниками справи безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Ішуніна