печерський районний суд міста києва
06 грудня 2022 року Печерський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - Остапчук Т.В. ,
при секретарі Луста В.І.
розглянувши за правилами спрощеного провадження цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в Солом`янський районний суд м. Києва з позовом до ОСОБА_2 України про спростування недостовірної інформації.
Ухвалою від 1.02.2022р. направлено за підсудністю до Печерського районного суду м.Києва.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 05 грудня 2002 року Міністр оборони України генерал Шкідченко В. видав наказ № 398 про притягнення його офіцера Управління Спецоперацій Головного Управління Розвідки Міністерства оборони України до дисциплінарної відповідальності, а саме звільнення з військової служби «за службовою невідповідністю» за грубе порушення військової дисципліни. У цьому наказі Міністр оборони України поширив про нього недостовірну інформацію, а саме що він в особистій розмові з Міністром оборони України і в рапорті на його ім`я посягав на честь та гідність Президента України ОСОБА_3 .
Зазначеним наказом були принижені його честь та гідність, оскільки наказ був доведений до усього особового складу старших офіцерів Збройних Сил України.
Просить суд ухвалити рішення, яким примусити Міністра оборони України вилучити з наказу № 398 від 05 грудня 2002 року недостовірну інформацію про його висловлювання в грубій і образливій формі на адресу Президента України Кучми Л. та скасувати зазначений наказ як такий, що втратив чинність внаслідок розміщення в ньому недостовірної інформації.
Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 21 червня 2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного з викликом сторін.
Позивач подав заяву розглядати у відсутність.
Відповідач відзив не надав, повідомлявся за останнім відомим місцем проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 05 грудня 2002 року Міністр оборони України генерал Шкідченко В. видав наказ № 398 про притягнення офіцера Управління Спецоперацій Головного Управління Розвідки Міністерства оборони України ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а саме звільнення за порушення військової дисципліни з військової служби за службовою невідповідністю .
Позивач зазначає, що у цьому наказі Міністр оборони України поширив про нього недостовірну інформацію, а саме що він в особистій розмові з Міністром оборони України і в рапорті на його ім`я посягав на честь та гідність Президента України ОСОБА_3 .
Позивач вказує на те, що Міністром оборони України було розповсюджено недостовірну інформацію, що призвело до порушення його особистих немайнових прав.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
У ч. 2 ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Аналогічні положення містяться і в ч. 1 ст. 302 ЦК України.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у п. 6 постанови від 27 лютого 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи», позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні немайнові права.
Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Нормами статей 297, 299 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України).
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , який був Міністром оборони України та просить зобов`язати Міністра оборони України вилучити з наказу № 398 від 05 грудня 2002 року недостовірну інформацію про його висловлювання в грубій і образливій формі на адресу Президента України Кучми Л. та скасувати зазначений наказ як такий, що втратив чинність внаслідок розміщення в ньому недостовірної інформації.
Відповідно до п. 9 постанови від 27 лютого 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.
Відповідно до п. 11. Відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов`язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі в порядку, передбаченому статтею 36 ЦПК.
У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою
особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона.
Відповідно до п. 17. У порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У такому ж порядку не можуть розглядатися наукові спори, тобто вимоги про спростування інформації наукового характеру.
При таких обставинах суд приходить до висновку що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 3, 32, 34, 68 Конституції України, статтями 201, 277, 297, 299 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273,280 ЦПК України, суд,
Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1
відповідач: ОСОБА_2 : АДРЕСА_2
Суддя Остапчук Т.В.