ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 грудня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5908/22

Головуючий у першій інстанції Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1106/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

Заявник: Товариство власників квартир «Будматеріали»

Боржник: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство власників квартир «Будматеріали»

Розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу на ухвалу судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2022 року у справі за заявою Товариства власників квартир « ОСОБА_2 » про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 (суддя Требух Н.В.), постановлену 20.09.2022 у м. Чернігові,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року Товариство власників квартир «Будматеріали» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості в загальній сумі 92 062,27 грн. Заява мотивована тим, що 31.01.2020 був укладений договір про передачу боржнику в оренду нерухомого майна, а саме, нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . За вказаним договором ОСОБА_1 зобов`язаний оплачувати спожиті ним комунальні послуги з постачання теплової енергії, холодної, гарячої води та водовідведення, абонентське обслуговування постачання гарячої води, а також, утримання будинку та прибудинкової території. В період з 31.01.2020 по 31.12.2021 він виконував свої зобов`язання належним чином, проте, починаючи з 01.11.2021 оплачував комунальні послуги не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2022 року відмовлено Товариству власників квартир « ОСОБА_2 » про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 . Ухвала мотивована тим, що спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, яке знаходиться у м. Києві та територіально відноситься до Печерського району м. Києва, а отже, заява має бути подана за правилами виключної підсудності.

В апеляційній скарзі Товариство власників квартир «Будматеріали» просить скасувати ухвалу судді, а матеріали справи направити до Деснянського районного суду м. Чернігова для вирішення питання про видачу судового наказу, також, просить постановити окрему ухвалу щодо факту допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права. Скарга мотивована тим, що вимоги заяви стосуються стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за договором про відшкодування та утримання будинку та прибудинкової території та відшкодування вартості отриманих житлово-комунальних послуг і не містить вимог з приводу самого нерухомого майна. Тобто, дана справа має бути розглянута за загальними правилами підсудності за зареєстрованим місцем проживання боржника. Також Товариство власників квартир «Будматеріали» зазначає про те, що суд дійшовши висновку про не підсудність справи мав би на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передати справу на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю.

Відзив на апеляційну скаргу боржником не подавався.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала судді суду першої інстанції відповідає, виходячи з наступного.

За змістом статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутись особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно зі статтею 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки,а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (частина 1 статті 181 ЦК України).

У Постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція Великої Палати Верховного Суду ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

Тому, на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини 3 статті 30 ГПК України.

Відповідно до п. 42 Постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник внаслідок неналежного виконання боржником умов договору про передачу нерухомого майна (офісу) в оренду, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема в частині, за яким ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати Товариству власників квартир « ОСОБА_2 » кошти за користування наданими житлово-комунальними послугами.

Таким чином, беручи до уваги, що у даній справі заявлені вимоги з приводу невиконання (неналежного виконання) стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, зокрема, невиконання зобов`язань щодо своєчасної сплати та постачання теплової енергії, холодної, гарячої води та водовідведення, їх абонентське обслуговування, утримання будинку та прибудинкової території, що надаються за місцем знаходження цього нерухомого майна (нежитлового приміщення), заява про видачу судового наказу має бути подана заявником за місцем знаходження цього майна, тобто, за правилами виключної підсудності.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком судді суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу.

Доводи апеляційної скарги про те, що вимоги заяви не містять вимог з приводу самого нерухомого майна, а стосуються стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги спростовуються вищевикладеним.

Посилання на те, що суд повинен був передати справу на розгляд іншому суду, до уваги апеляційним судом не беруться, оскільки суд вірно та з дотриманням норм процесуального права вирішив питання щодо відмови у видачі судового наказу, що відповідає пункту 9 частини 1 статті 165 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, відсутні підстави для прийняття окремої ухвали з підстав допущення судом першої інстанції порушення норм процессуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування законної і обгрунтованої ухвали суду першої інстанції, у зв`язку з чим, скасуванню ухвала не підлягає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства власників квартир «Будматеріали» залишити без задоволення, а ухвалу судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: