Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5146/22
Номер провадження2/711/2225/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді: Казидуб О.Г.

при секретарі судового засідання: Зайцевій О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на недотримані за життя пенсійні виплати,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Придніпровського районного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18001, м. Черкаси, вул.. Смілянська, 23, ) про визнання права власності в порядку спадкування за законом на недотримані за життя пенсійні виплати. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управління пенсійного фонду України та отримувала пенсію.

За постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 квітня 2015 року у справі № 2а-6214/11 було зобов`язано УПФ в м. Черкаси Черкаської області провести перерахунок ОСОБА_2 пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% від 10 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії в розмірі 100% від мінімальної пенсії за віком, щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника у розмірі 50% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, відповідно до ст..ст. 52,54,71 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 10 травня 2011 року та виплати заборгованості.

Ухвалою від 28.12.2015 було уточнено термін виконання постанови, починаючи з 06 червня 2011 року. Постанова суду набрала законної сили 06.07.2015 року. У справі було видано виконавчий лист та звернено рішення до примусового виконання.

Ухвалою від 18.10.2019 року замінено сторону у виконавчому провадженні, замінено боржника на Головне управління ПФУ в Черкаській області.

При зверненні до Придніпровського районного суду м. Черкаси покійна ОСОБА_2 обґрунтувала свої позові вимоги тим, що вона була дружиною померлого громадянина ОСОБА_3 , який згідно посвідчення особи № НОМЕР_2 від 27 січня 2003 року належав до числа осіб віднесених до 1-А категорії, інваліда 1-/їгрупи, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою і мВ право на соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до Довідки МСЕК серії МСЕ № 1777677 від 14 жовтня 1996 року ОСОБА_3 встановлена 1 група інвалідності, захворювання якого пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до експертного висновку № 3614 від 05 травня 1997 року смерть ОСОБА_3 пов`язана з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до наданого статусу та відповідно до ст. 9 ч. 1 п. 3, ст. 36 ч. 2 п. 1, ст.. 37 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вона має право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яка повинна дорівнюватися 50% від пенсії померлого.

Оскільки, її чоловік був інвалідом 1-Ї групи та мав статус потерпілого від аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, розмір основної частки його пенсії у відповідності до норм встановлених ст. 50, ст.. 54 ч. 4 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинен бути не нижче 10 мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю - 100% мінімальної пенсії за віком. Також, відповідно до вимог ст.. 52 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» їй повинна виплачуватися щомісячна компенсація за втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка повинна дорівнювати 50% прожиткового мінімуму для непрацездатних.

Звернувшись до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, отримала відмову на підставі ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та постанови КМУ від 16 липня 2008 року № 654, що підтверджується листом ПФУ Придніпровського району м. Черкаси від 13 липня 2011 року № 4637/05.

Придніпровським районним судом м. Черкаси викладені доводи було перевірено і позовні вимоги було задоволено.

Під час розгляду справи № 2а-6214/11 Придніпровським районним судом м. Черкаси було підтверджено, що померлий ОСОБА_3 мав право на призначення пенсії, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії 1 групи інвалідності у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи вимоги законодавства, Придніпровським районним судом м. Черкаси було зобов`язано відповідача провести перерахунок ОСОБА_2 пенсії в зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 % від 10 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії в розмірі 100% від мінімальної пенсії за віком, щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника у розмірі 50% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, відповідно до ст. ст. 52,54,71 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 10 травня 2011 року та виплати заборгованості.

Проте, вказує, що за життя ОСОБА_2 так і не отримала призначені судом виплати.

Після смерті матері вона,як спадкоємець 1 черги звернувся до Першої черкаської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину. За запитом нотаріуса, ГУ ПФУ в Черкаській області повідомило, що розмір пенсії, що належала ОСОБА_2 і залишилась недоотриманою становить 2934,97 грн.

З приводу виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.04.2015 у справі № 2а-6214/11 було нараховано доплату в сумі 5812,53 грн., яка підлягала виплаті ОСОБА_2 у порядку визначеному постановою КМУ від 22.08.2018 № 648 про «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду».

Вказує, що саме на вказану суму 8747,50 грн. йому було видано нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.10.2012 року.

Проте, він вирішив за необхідне звернутись до ГУ ПФУ в Черкаській області з додатковою заявою про нараховані та виплачені суми пенсій для покійної ОСОБА_2 з метою з`ясування деталей перерахунку.

Отримавши відповідь листом від 01.02.2021 № 462-315/Л-04/8-2300/21 він зрозумів, що доплати за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси були нараховані не в повному обсязі. Так, згідно розрахунку наданого відповідачем на виконання рішення суду ОСОБА_2 було нараховано доплати виключно за червень та липень 2011 року в розмірі 3139,17 та 2673,36 грн. За інші періоди перебування на пенсійному обліку ОСОБА_2 доплат не нараховувались та не виплачувались.

Позивач зазначає, що постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси не була виконана належним чином, не погоджуючись з розрахунком, який був наданий йому відповідачем та для з`ясування точної суми пенсії, яка не була нарахована та виплачена ОСОБА_2 він звернувся до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судово-економічного дослідження.

За його заявою, у відповідності до укладеного договору від 17.05.2021 № 657/21-23 Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України проведено судово-економічне дослідження та видано Висновок експерта від 31 травня 2021 року № 657/21-23.

Судовим експертом Барською Н.М. зроблено висновок та в ході дослідження підтверджено наступне:

На виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.04.2014 по справі № 2а-6214/11 за період з 06.06.2011 по 12.02.2020 громадянці ОСОБА_2 підлягали виплаті загальна сума пенсійних виплат 751083,1 грн.;

ОСОБА_2 за період з 06.06.2011 по 12.02.2020 було недоотримано пенсійних виплат, з урахуванням даних ГУ ПФУ в Черкаській області від 01.02.2021 № 462-315/Л-04/8-2300/21 на загальну суму 613801,29 грн.

А тому, вважає, що недоотримані суми пенсії, які належали до виплати його покійній матері відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.04.2015 у справі № 2а-6214/11 повинні увійти до складу спадщини і він має право на отримання спірної суми у порядку спадкування за законом з одночасним визнанням за ним права власності на ці кошти як спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на недотримані за життя пенсійні виплати за період з 06 червня 2011 року по 12 лютого 2020 року в сумі 613801,29 грн.; стягнути з Головного Управління ПФУ України в Черкаській області на його користь в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 06 червня 2011 року по 12 лютого 2020 року у розмірі 613801,29грн.; стягнути з Головного управління ПФУ в Черкаській області на його користь судові витрати в розмірі 10589,82 грн.

19 жовтня 2022 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до провадження, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

14 листопада 2022 року через систему «Електронний суд» представник відповідача за дорученням Прошкіна Анастасія Владиславівна надала відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

28 листопада 2022 року адвокат Кушнір Анна Семенівна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , через канцелярію суду надала відповідь на відзив.

30 листопада 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Адвокат Кушнір Анна Семенівна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , через канцелярію суду надала клопотання, в якому просила розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача за дорученням Прошкіна Анастасія Владиславівна через систему «Електронний суд» надала заяву про розгляд справи без участі представника Головного управління. Також, зазначили, що в задоволенні позовних вимог просять відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України)

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що 30 квітня 2015 року постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області провести перерахунок ОСОБА_2 пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% від десяти мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії у розмірі 100% від мінімальної пенсії за віком, щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, відповідно до ст. ст. 52, 54, 71 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 10 травня 2011 року та виплатити заборгованість.

Дана постанова набрала законної сили 06 липня 2015 року.

18 жовтня 2019 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси замінено сторону у виконавчому провадженні Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

28 грудня 2015 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси виправлено допущену в постанові Придніпровського районного суду від 30 квітня 2015 року описку, вказавши наступне у резолютивній частині постанови суду: «Зобов`язати УПФ України в м. Черкасах Черкаської області провести перерахунок ОСОБА_2 пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% від десяти мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії у розмірі 100% від мінімальної пенсій за віком, щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника у розмірі 50% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, відповідно до ст. ст. 52,54,71 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 06 червня 2011 року та виплатити заборгованість».

Відповідно до копії Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.

Як вбачається з копії Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 , ОСОБА_2 була матір`ю ОСОБА_1 .

06 жовтня 2020 року державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Левенець Олександру Васильовичу видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . Спадщина, га яку видано це свідоцтво, складається з недотриманої пенсії, що знаходиться в Головному управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, на суму 8747,50 грн., належність якої померлій підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Відповідно до змісту Листа Головного управління ПФУ в Черкаській області № 462-315/Л-04/8-2300/21 від 01.01.2021, на виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси, що набрало законної сили 24.06.2015, ОСОБА_2 нараховано доплату пенсії у сумі 5812,53 грн., яку не виплачено у зв`язку з її смертю. Надано інформацію щодо розміру виплаченої пенсії ОСОБА_2 за період із червня 2011 року по січень 2020 року.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

А тому, на думку суду, відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна.

Подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Відносно розміру недотриманих за життя пенсійних виплат за період з 06 червня 2011 року по 12 лютого 2020 року в сумі 613801, 29 грн. суд зазначає наступне.

17 травня 2021 року між ОСОБА_1 та Київським неуково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиціїУкраїни в особі заступника директора Нестор Наталії Володимирівни укладено Договір № 657/21-23 про проведення експертного дослідження.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судово-економічного дослідження № 657/21-23 від 31 травня 2021 року:

В ході дослідження підтверджено, що на виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.04.2015 по справі № 2а-6214/11 за період з 06.06.2011 по 12.02.2020 громадянці ОСОБА_2 підлягали виплаті загальна сума пенсійних виплат 751083,00 грн.

Також, підтверджено, що ОСОБА_2 за період з 06.06.2011 по 12.02.2020 було недотримано пенсійних виплат, з урахуванням даних Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 01.01.2021 № 462-315/Л-04/8-2300/21, на загальну суму 613801,29 грн.

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що Висновок експерта за результатами проведення судово-економічного дослідження № 657/21-23 від 31 травня 2021 року не є належним та допустимим доказом.

Відповідно до ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповим або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Проте, відповідачем Головним управлінням ПФУ в Черкаській області не подано до суду клопотання про призначення додаткової або повторної експертизи.

А тому, суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на недотримані за життя пенсійні виплати за період з 06 червня 2011 року по 12 лютого 2020 року у сумі 613801,29 грн. та про стягнення даної суми підлягає до задоволення.

Відносно стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленомузакономпорядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 20 вересня 2018 року по справі № 751/3840/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвокатом Кушнір Анною Семенівною надано:

Ордер на надання правничої (правової) допомоги Серії СА № 1039293 від 12 жовтня 2022 року;

Договір про надання правової допомоги від 12 жовтня 2022 року, укладеного між адвокатом Кушнір Анною Семенівною та ОСОБА_1 ;

Протокол про узгодження договірної ціни;

Квитанцію до прибуткового касового ордера № 0017 від 12 жовтня 2022 року.

Проте, встановлено, що матеріали справи не містять Акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) на понесених витрат та Детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 не надано доказів витрат на оплату Висновку експерта за результатами проведення судово-економічного дослідження.

А тому, позовна вимога про стягненя з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області судових витрат в розмірі 10589,82 грн. не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на недотримані за життя пенсійні виплати - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на недотримані за життя пенсійні виплати за період з 06 червня 2011 року по 12 лютого 2020 року в сумі 613801,29 грн.

Стягнути з Головного Управління ПФУ України в Черкаській області на його користь в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 06 червня 2011 року по 12 лютого 2020 року у розмірі 613801,29 грн.

Решті відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: О. Г. Казидуб