Дата документу 20.06.2022
Справа № 501/7/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 червня 2022 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області.

Суддя Смирнов В.В.,

Секретар судового засідання Кочкіна О.В.,

Справа № 501/7/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за

Позовом: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1

до

відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Долина-2006», місцезнаходження: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Малодолинське, вул. Заводська, буд. 7,

третя особа: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

третя особа: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

предмет та підстави позову: про припинення трудових відносин та стягнення не нарахованої та не виплаченої заробітної плати,

представники учасників справи - не з`явилися,

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

21.12.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулося з позовом до ТОВ «Долина-2006», треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення трудових відносин та стягнення не нарахованої та не виплаченої заробітної плати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 , працювала на посаді директора за сумісництвом ТОВ «Долина-2006» з 12.10.2018 року. З початку 2021 року стосунки з засновниками ТОВ «Долина-2006» в позивача почали загострюватись. Відповідач не здійснює господарську діяльність, та через це не сплачує заробітну плату, через що позивач виявила бажання звільнитись з посади, та від 11.06.2021 року позивач ОСОБА_1 передала ключі від нового цеху охороні підприємства та опечатала приміщення з описом в акті приймання від 14.06.2021 року. Трудовий контракт ОСОБА_1 з ТОВ «Долина-2006» закінчився у серпні 2021 року. Питання зі сторони відповідача щодо звільненні позивача з посади директора постійно затягувалось. Позивач подала від 03.11.2021 року подала заяву про звільнення з посади за власним бажанням. Зазначає, що підставою для звернення із вищевказаною заявою стало грубе порушення (невиконання) відповідачем законодавства про працю та умов трудового договору, зокрема, 20.12.2021 року складено протокол про те, що позачергові загальні збори учасників ТОВ «Долина-2006» щодо звільнення з посади директора ОСОБА_1 не були проведені.

Позивач змушена звернутись до суд за захистом своїх прав, та просить суд:

Визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Долина-2006» (, місцезнаходження юридичної особи:68093, Одеська область, м. Чорноморськ, село Малодолинське, вул. Заводська, буд. 7) у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 за власним бажанням з 17 листопада 2021 року.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Долина-2006» нарахувати заробітну плату ОСОБА_1 за період з травня 2021 року по листопад 2021 року у розмірі 21 000 грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Долина-2006» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з травня 2021 року по листопад 2021 року у розмірі 21 000 грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Долина-2006» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Відповідач відзив не надав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 51).

Відповідач сповіщався належним чином, про причини неявки суд не сповістив, відзив не надав (а.с. 43-44, 59-62).

Терті особи сповіщалися належним чином, не з`явились в судове засідання про причини неявки суд не сповістили (а.с. 40-41, 44-45, 53-58, 64-65).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівський міський суд Одеської області від 12.021.2022 року було відкрито провадження та призначено до розгляду в спрощеному порядку без виклику сторін (а.с. 36).

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (ст. 128 ЦПК), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин.

Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП «Долина-2006» керівником зазначено ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП « ОСОБА_5 » керівником зазначено ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідно акту прийому - передачі від 11.06.2021 року - ключ від нового цеху (який було опломбовано) передано ОСОБА_1 охоронцю центру безпеки (а.с. 10)

Згідно розписки від 14.06.2021 року ОСОБА_1 передала на зберігання ключі від складського приміщення, серверної, генераторної в аудиторську фірму «Бамос» (а.с. 11).

Відповідно додаткової угоди № 3 від 10.08.2021 року ТОВ «Долина-2006» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду № 3 до Контракту про продовження трудових відносин до 11.10.2022 року (без підписів сторін та не завірена належним чином) (а.с. 12).

Згідно заяви від 03.11.2021 року ОСОБА_1 звернулась до загальних зборів ТОВ «Долина-2006» та просить звільнити її з посади директора ТОВ «Долина-2006» за власним бажанням від 17.11.2021 року (а.с. 13).

Відповідно електронного витягу ОСОБА_1 направляла заяву на звільнення (а.с. 14-16).

Згідно повідомлення № 3 від 17.11.2021 року повідомляється про проведення позачергових Загальних Зборів Учасників ТОВ «Долина-2006» щодо звільнення ОСОБА_1 з посади директора за власним бажанням (а.с. 17-22).

Відповідно електронного листа ОСОБА_1 зверталась до засновників ТОВ «Долина-2006» щодо її звільнення (а.с. 23-27).

Згідно протоколу від 20.12.2021 року позачергові Загальні Збори Учасників ТОВ «Долина-2006» щодо звільнення ОСОБА_1 з посади директора за власним бажанням не відбулись (а.с. 28).

Відповідно виписки з особистого рахунку зазначено заробітна плата та аванс за платіжними відомостями нараховувалась з 18.01.2021 року в розмірі 2213,75 грн. (а.с. 30-31).

Згідно відомостей за звітний місяць ОСОБА_1 сплачувалась заробі/тня плата (а.с. 32-33).

V. Оцінка Суду.

До правовідносин підлягають застосуванню норми Конституції України, КЗпП України, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Закону України «Про оплату праці», ЦК України.

Норми Конституції України є нормами прямої дії, положеннями ст. 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Трудові відносини всіх працівників регулюються КЗпП. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників (ст. 1 КЗпП України). Згідно з приписами ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

У ч. 2 ст. 22 КЗпП України встановлено, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Підстави припинення трудового договору встановлені у ст. 36 КЗпП України, однією із котрих є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст. 38, 39 КЗпП України).

Так, за змістом ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до ч. 2 ст. 38 КЗпП України, якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Положеннями ч. 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Уразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці», пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто передують дню звільнення працівника з роботи.

Згідно з пунктом 10 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» місцезнаходження юридичної особи фіксується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців і громадських формувань та є обов`язковими відомостями при реєстрації юридичної особи.

У ст. 93 ЦК України визначено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Крім цього, суд зважає на роз`яснення котрі містяться у пункті 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (установі, організації) менше двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року за № 100.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року за № 100 - середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Відповідно до абзаців третього-п`ятого вказаного Порядку, якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до умов укладеного трудового договору. Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову.

Суд погоджується з аргументами позивачки, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми.

Суд вважає, що позивачка належним чином та у визначеному законом порядку повідомила відповідача за місцем знаходження юридичної особи про намір припинити трудові відносини та звільнитися з роботи за власним бажанням. У подальшому, після спливу строку попередження (двох тижнів), позивачка не продовжила працювати та вимагає розірвати укладений між нею й відповідачем трудовий договір.

Проте відповідач, всупереч вимогам закону та в порушення права позивачки на припинення трудових відносин й звільнення з роботи з ініціативи працівника за власним бажанням, жодних дій не вчинив, наказ про звільнення останньої з роботи не видав.

Відтак, датою припинення трудових відносин між сторонами по справі та звільнення позивачки з роботи з посади директора суд вважає 17.11.2021 р.. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання припиненими трудових відносин між сторонами по справі на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 17.11.2021 р. та сплати заробітної плати підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що у відповідача виникла заборгованість з виплати їй заробітної плати за період з травня 2021 року по листопад 2021 року.

Слід зазначити, що заборгованість по заробітній платі ТОВ «Долина-2006» перед ОСОБА_1 за період з 01.05.2021 по 17.11.2021 становить 21 000,00 грн..

Судом встановлено, що на момент звільнення, а саме: станом на 17.11.2021 року відповідачем не здійснено повний розрахунок з позивачкою, доказів виплати заробітної плати позивачці відповідач суду не надав, а тому позов в частині стягнення заборгованості підлягає до задоволення.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції № 17922 від 28.12.2021 року (а.с. 1) позивачем було сплачено 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) судового збору, який підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 133, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, Суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Долина - 2006», треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення трудових відносин та стягнення не нарахованої та не виплаченої заробітної плати задовольнити.

Визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Долина-2006» (, місцезнаходження юридичної особи:68093, Одеська область, м. Чорноморськ, село Малодолинське, вул. Заводська, буд. 7) у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 за власним бажанням з 17 листопада 2021 року.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Долина-2006» нарахувати заробітну плату ОСОБА_1 за період з травня 2021 року по листопад 2021 року у розмірі 21 000 грн. 00 коп. (двадцять одну тисячу гривень 00 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Долина-2006» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з травня 2021 року по листопад 2021 року у розмірі 21 000 грн. 00 коп. (двадцять одна тисяча гривень 00 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Долина-2006» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду з дня отримання повного тексту.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В.Смирнов