ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/192/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Дениса Леонідовича про забезпечення позову у справі № 753/13711/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та припинення речового права,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом доОСОБА_2 , в якому просить:

-скасувати рішення про рішення реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 53514031, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобалією Інною Василівною 07.08.2020 щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на садовий будинок загальною площею 127,8 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 ;

-припинити речове право на садовий будинок ( АДРЕСА_1 ), зареєстроване приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобалією Інною Василівною 04.08.2020 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 (номер запису про право власності 37674907).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є членом Обслуговуючого кооперативу Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» та є користувачем земельної ділянки АДРЕСА_2 . Також позивач є членом Обслуговуючого кооперативу «Магнолія» та користується тією самою земельною ділянкою, на якій розташований садовий будинок. У липні 2021 року позивачеві стало відомо, що за адресою розміщення його земельної ділянки та садового будинку 04.08.2020 зареєстровано право власності на садовий будинок за ОСОБА_2 на підставі його членства у ОК «Магнолія». Позивач вказує, що ОСОБА_2 не вносився до списку членів цього кооперативу та не користувався жодною з ділянок кооперативу, а тому реєстрація за ним права власності на садовий будинок на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні позивача є незаконною та порушує права та інтереси позивача.

Разом з позовною заявою представник позивача - адвокат Кузьмін Д.Л. подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на садовий будинок загальною площею 127,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Мотивуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що обставини вибуття спірного нерухомого майна з його володіння, а також особа нового власника майна, у своїй сукупності свідчать про наявність ризику відчуження ОСОБА_2 спірного садового будинку, що може ускладнити позивачу можливість відновити свої права на користування земельною ділянкою та садовим будинком. Також вказує, що подальше відчуження садового будинку до моменту виконання остаточного рішення суду може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення прав позивача, оскільки може виникнути потреба у залученні до участі у справі інших осіб, зміни предмету позову або звернення з новим позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Тобто в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для ефективного захисту прав або інтересів позивача. При цьому відповідно до вимог частини 3 статі 12, частини 1 статті 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як встановлено судом, позивач з грудня 2011 є членом ОК СДК «Ентузіаст» як користувач земельної ділянки загальною площею 0.1047 га за адресою: АДРЕСА_1 та побудованого на ній у 1991 році господарським способом садового будинку, у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 . Також позивач є членом ОК «Магнолія» і користується земельною ділянкою площею 0,10 га, яка знаходить за адресою: АДРЕСА_1 та має побудований господарським способом судовий будинок в 1991 році.

З інформації, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вбачається, що 04.08.2020 році право власності на садовий будинок за вказаною вище адресою зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі довідки про членство в кооперативі та будівництва садового будинку.

З наведеного вбачається, що між сторонами існує спір щодо цього нерухомого майна і суд вважає, що через ризик можливого подальшого відчуження майна на користь третіх осіб, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову та може призвести до того, що позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Те, що особа ще не вчинила дії, які могли би підтвердити намір відчужити це майно, не спростовує того, що у відповідача як власника наявна можливість вільно розпорядитись спірним нерухомим майно, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Зокрема, таких висновків дійшла велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17.

Дослідивши матеріали заяви та надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що заявником доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у справі у разі відчуження відповідачем спірного майна, ускладнення захисту прав та інтересів заявника без вжиття таких заходів, та про обґрунтованість доводів заявника про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може зробити неможливим чи ускладнити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд враховує наявність зв`язку між арештом садового будинку та позовними вимогами, які пред`явлені позивачем, а також співмірність таких заходів, зокрема те, що арешт судового будинку, щодо якого між сторонами виник спір, не є позбавленням права власності та не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача або інших осіб, яке носить тимчасовий характер.

Беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши відповідно до вимог статті 89 ЦПК України обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вказаних вище критеріїв, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про відсутність на цій стадії розгляду справи підстав для застосування зустрічного забезпечення позову, з огляду на відсутність відомостей щодо можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Керуючись статтями 2, 149, 152, 153, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Дениса Леонідовича про забезпечення позову у справі № 753/13711/22 задовольнити.

Накласти арешт на садовий будинок загальною площею 127,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Боржник: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП не відомий).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Суддя О. В. Якусик