Справа № 291/101/21
Ружинський районний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2022 року

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Митюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кащук Л.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт.Ружині Житомирської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ)

про зняття арешту з майна,-

в с т а н о в и в:

Адвокат Остапчук І.В., як представник ОСОБА_1 звернувся до Ружинського районного суду Житомирської області з позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування арешту на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований у реєстрі 18.05.2005 року за №1980755 четвертою Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови ВДВС Подільського РУЮ м.Києва АК №494334, шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Позовні вимоги мотивує тим, що навесні 2020 року позивач вирішив продати належну йому земельну ділянку, яка знаходиться на території Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області та має кадастровий номер :03:000:0180.

За роз`ясненнями, щодо вчинення правочину позивач звернувся до державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори Житомирської області та отримав перелік необхідних документів для вчинення нотаріальної дії.

В липні 2020 року, підготувавши необхідні документи позивач знову звернувся до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки.

З метою вчинення нотаріальної дії нотаріус провів перевірку наявності чи відсутності обмежень з обтяжень по даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та повідомив позивача про наявність накладеного арешту на все його нерухоме майно у зв`язку з чим вчинити нотаріальну дії неможливо до зняття арешту з майна.

Після цього, позивач звернувся до відповідача, як ініціатора накладення арешту на майно, за роз`ясненнями щодо накладення арешту та його зняття. Позивачу повідомили, що за ним рахується заборгованість в сумі 1017 грн..

Позивач переконаний в тому, що фактично будь-яка заборгованість у нього відсутня, але враховуючи, що сума заборгованості для позивача суттєво незначна, позивач сплатив суму заборгованості, але відповідач і після цього арешт із майна не зняв, тому позивач вимушений був скористатися правовою допомогою адвоката.

03.08.2020 року представник позивача звернувся в інтересах позивача до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) із письмовим проханням про зняття накладеного арешту та надання матеріалів, що стали підставою для реєстрації арешту нерухомого майна позивача, але письмової відповіді на дане звернення до даного часу не отримано. До даного звернення долучено копію квитанції ПриватБанку про сплату суми заборгованості в сумі 1017 грн.

Також, 03.08.2020 року представник позивача звернувся в інтересах позивача до четвертої Київської державної нотаріальної контори, яка проводила реєстрацію накладення арешту на майно позивача, однак поштовий лист повернувся у зв`язку із відсутністю адресата, після чого представник позивача вимушений був звернутися по телефону до Міністерства юстиції за роз`ясненнями.

Відповідно до роз`яснень мінюсту в телефонному режимі, четверта Київська державна нотаріальна контора ліквідована, а для вирішення питання про зняття арешту необхідно звертатися лише до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна.

Однак, позивач та його представник надіялися, що відповідач винесе постанову про зняття арешту з майна позивача без судового втручання, але так не сталося.

Звернувшись в черговий раз 11.01.2021 року до нотаріуса для посвідчення договору купівлі- продажу вказаної земельної ділянки, приватний нотаріус Ружинського районного нотаріального округу Житомирської області Власюк П.В. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що під час посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки було проведено перевірку наявності/відсутності обмежень та обтяжень по даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по фізичній особі - ОСОБА_1 , в результаті чого встановлено, що відповідно до записів Єдиного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна, який є складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладено арешт. Арешт зареєстровано у реєстрі 18.05.2005 року за №1980755 Четвертою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови ВДВС Подільського РУЮ м.Києва АК №494334.

Таким чином, відчуження земельної ділянки належної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при наявності не знятого арешту на все нерухоме майно, суперечить законодавству України, зокрема Закону України «Про виконавче провадження» №1408-УІІІ.

Дані обставини стали підставою для подання даного позову.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 28.01.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Крім того, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 10.05.2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача - адвокат Остапчук І.В.. не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, та просить суд їх задовольнити.

Представник Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повторно в судове засідання з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Направив до суду лист про розгляд справи у його відсутність. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.04.2018 року наданого Відділом державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40783762 від 24.04.2018 року, ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки, площею 2 га, яка знаходиться на території Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області та має кадастровий номер :03:000:0180 (а.с.6).

Звернувшись до нотаріуса для посвідчення договору купівлі- продажу вказаної земельної ділянки, приватний нотаріус Ружинського районного нотаріального округу Житомирської області Власюк П.В. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що під час посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки було проведено перевірку наявності/відсутності обмежень та обтяжень по даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по фізичній особі - ОСОБА_1 , в результаті чого встановлено, що відповідно до записів Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна слідує про наявну реєстрацію обтяження: Арешт зареєстровано у реєстрі 18.05.2005 року за №1980755 Четвертою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови ВДВС Подільського РУЮ м.Києва АК №494334. Предметом обтяження є: все майно (а.с.12, 36-68).

Обтяження-заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно положень ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має право передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинене нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 15,16, 386, 391 ЦК України гарантовано власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Як вбачається з листа відповідача Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ) згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, встановлено, що станом на 18.02.2021 року виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_1 на виконанні у Відділі не перебувають. Надати інформацію на підставі якого виконавчого документу було відкрито виконавче провадження, накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , не виявилось можливим, оскільки реєстр ЄДР «ВП-Виконавець» почав діяти з 2006 року. Так відповідно до номенклатури справ Відділу, п.9.9 наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» (втрата чинності від 19.07.2017 року), розділ 9 п.2 наказу Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року №1829/5 «Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання виконавчих проаджень переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Після проходження вищезазначеного строку виконавчі провадження вилучаються для знищення (а.с.26).

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача або відповідного уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється саме до нього.

Статтею 175 ЦПК України встановлені вимоги до змісту позовної заяви.

З зазначеної норми Закону слідує, що визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача.

Позивач зазначив відповідачем Подільський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Як роз`яснив в пунктах 2, 4 своєї постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" № 5 від 03 червня 2016 року відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI). У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. У випадку безоплатної передачі майна юридичній особі ця особа також є відповідачем у справі. У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який непогашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор. У разі якщо сторонами у справі є юридичні особи, то незалежно від підстав арешту (опису) майна (конфіскація за відповідним судовим рішенням, стягнення боргу за рішенням господарського суду чи виконавчим написом нотаріуса тощо) та враховуючи характер спору, позови про зняття арешту з майна підлягають розгляду в порядку господарського судочинства. У такому ж порядку вирішуються питання про юрисдикцію спорів за участю фізичних осіб-підприємців, якщо арешт майна пов`язаний з їх підприємницькою діяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч.2 ст.13 ЦПК України).

З викладених норм права вбачається, що кожна сторонами сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлений сторонами вимог та наданих ними доказів.

Саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів) суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Позивачем у позові не обґрунтовано та не надано доказів того, що Подільським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) будь-яким чином порушуються, не визнаються або оспорюються права, свободи чи інтереси позивача, тому, суд вважає, що вказаний відділ є неналежним відповідачем у даній справі.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним судом у постанові від 2.02.2022 року у справі №607/3269/21 про те, що відповідачами у справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках-особа, які передано майно, якщо воно було реалізовано. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, має бути залучено відповідний орган ДВС.

Подібні висновки щодо належних відповідачів у справі про зняття арешту з майна висловлені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 521/17712/15 (провадження № 61-11321св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 745/691/18 (провадження № 61-7248св19), від 12 серпня 2021 року у справі № 756/14542/19 (провадження № 61-6976св21), від 26 січня 2022 року у справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18).

Клопотання про залучення співвідповідачів або залучення інших відповідачів до участі у справі не подавалось.

Крім того, згідно пункті 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого сулу України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 №5 «Про судову практику у справах про зняття арешту» у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на майно, кредитні зобов`язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно.

Як визначено ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно принципу диспозитивності, визначеному у ст. 13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, всупереч свого процесуального обов`язку, позивачем ОСОБА_1 та його представником - адвокатом Остапчуком І.В. не доведено належними та допустимими доказами обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, зокрема, не надано доказів, на підставі яких накладено арешт на майно ОСОБА_1 , а також не надано доказів, які б свідчили про те, що на теперішній час відпала потреба у застосуванні такого заходу обтяження майна.

Аналізуючи вищевикладене, оцінюючи докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що при зверненні з даним позовом до суду, позивачем не надано доказів, які б надавили змогу суду дослідити дійсні обставини справи, за таких обставин, відсутні підстави для зняття арешту з майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 391, ЦК України, ст.ст. 4, 12-13, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту з майна- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається за правилами, що діяли відповідно до ЦПК України в редакції чинній до 15.12.2017 р.

Повний текст рішення виготовлено до 17 червня 2022 року.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_1 ;

відповідач Подільський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), (місцезнаходження: 04208, м.Київ, пр.-т.Георгія Гонгадзе,5-Б, ).

Суддя О. В. Митюк.