Провадження № 2/359/1535/2022
Справа № 359/903/21
УХВАЛА
Іменем України

07 грудня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Русан А.М.,
за участі позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Мамирбаєва Є.В., представника відповідача ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 та його представника адвоката Шапортової Н.І., представника ККЕУ ОСОБА_4
розглянувши y відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи : ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Київське квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України про визнання права на виключення з числа службових квартири, скасування рішення та зобов`язання житлової комісії прийняти рішення,-
ВСТАНОВИВ:
27 січня 2021 ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з даним позовом, яким просить визнати за нею право на виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 ; скасувати рішення оформлене листом № 350/133/440/83/184 від 30 грудня 2021 року житлової комісії Бориспільського гарнізону у особі військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_2 ); зобов`язати житлову комісію Бориспільського гарнізону у особі військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення щодо забезпечення ОСОБА_1 постійним житлом шляхом виключення квартири АДРЕСА_1 зі складу службових та направити таке рішення разом з обліковою справою до Київського КЕУ для перевірки та подання на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням житлом військово-службовців Збройних сил України та членів їх сімей. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

В судовому засіданні від 07 грудня 2022 року головуючим у справі поставлено на обговорення питання щодо наявності підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Позивач та її представник адвокат Мамирбаєв Є.В. при вирішенні даного питання поклались на розсуд суду. Представник відповідача ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 та його представник адвокат Шапортова Н.І., представник ККЕУ ОСОБА_4 визнали правомірним та можливим закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Суд, з`ясувавши думку сторін щодо можливості закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, не уперед-жений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено,що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Способи захисту цивільних прав передбачені ст. 16 ЦК України, яка регулює приватноправові відносини. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права та визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб.

Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справед-ливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Водночас, за приписами п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодав-ства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Статтею 5 КАС передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивіду-ального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання безділь-ності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездільністю.

Згідно ч. 2 ст. 5 КАС захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 19 КАС України вказано, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивіду-альних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, а також усі спори з приводу проходження та звільнення з публічної служби.

Таким чином, визначальним критерієм віднесення справи до справ цивільної юрисдикціє є наявність приватноправового інтересу у сфері цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

В той час як критерієм визначення справи до адміністративної юрисдикції є наявність стороною у справі суб`єкта владних повноважень та виконання ним у спірних відносинах управлінських функцій.

У даній справі предметом спору є правомірність дій суб`єкта владних повноважень, а саме військової частини НОМЕР_1 , щодо визнання права за позивачем на виключення з числа службових спірної квартири, неприйняття рішення житловою комісією про забезпечення ОСОБА_1 , як члена сім`ї військовослужбовця, постійним житлом шляхом виключення квартири АДРЕСА_1 зі складу службових квартир та щодо скасування рішення житлової комісії, оформленого листом № 350/133/440/83/184 від 30 грудня 2021 року.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослуж-бовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей, надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

У постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 (провадження №14-62цс20) Велика Палата Верховного Суду для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію відступила від висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від18 квітня 2018 року у справі за № 806/104/16 за позовом особи, звільненої з військової служби, до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира, житлової комісії військової частини НОМЕР_3 про визнання протиправними дій відповідачів з відмови у забезпеченні жилим приміщенням або грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення та про зобов`язання відповідачів надати позивачеві житлове приміщення або виплатити належну грошову компенсацію, щодо необхідності розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, вказавши, що зазначені спори належать до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг).

Спір, що наразі є предметом судового розгляду, на думку суду, також відноситься до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосується проходження ОСОБА_3 публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг), зокрема у виді надання службової квартири для нього, як військовослужбовця, та членів його сім`ї, в тому числі на дружину ОСОБА_1 ..

Крім того, ОСОБА_1 подала даний позов саме в рамках забезпечення їй, як члену сім`ї військовослужбовця гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які напряму пов`язані з проходженням ОСОБА_3 військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , а не шляхом забезпечення реалізації її прав на отримання житла за рахунок житлового фонду м. Бориспіль.

Відповідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проаналізувавши вимоги нормативних актів, на які посилається позивач у своєму позові, враховуючи вищенаведений висновок Великої Палати Верховного суду, суд дійшов висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а правовідносини між позивачем та відповідачем набули публічно-правового характеру, оскільки дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення Військової частини НОМЕР_1 щодо реалізації соціальних гарантій (пільг), які позивач, як член сім`ї військовослужбовця, набула у зв`язку з проходженням її чоловіком ОСОБА_3 військової служби.

Розгляд справи з порушенням правил юрисдикції, суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 19, 255, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :
Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи : ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Київське квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України про визнання права на виключення з числа службових квартири, скасування рішення та зобов`язання житлової комісії прийняти рішення.
Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 15 серпня 2001 року Миргородським МРВ УМВС України в Полтавській області, РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса : АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 2977 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім) гривні 20 (двадцять) копійок відповідно платіжних доручень від 27 січня 2022 року за № 36823411 та від 11 лютого 2022 року за № 37094364.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду виготовлено 09 грудня 2022 року.
Суддя Л.В.Яковлєва