Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

Головуючої судді - Бенца К.К.

при секретарі Майор Ю.В.

за участю:

представника відповідача Ігнатенко С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних особі на ліквідацію АТ «Родовід Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 28 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» та громадянином України ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №2/СКЗ-034.06.2 з подальшими змінами та доповненнями згідно з яким позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в розмірі 200 000 дол. США на споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 14,0 % відсотків річних , з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків в строк не пізніше 28.09.2011 року, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни та розмірах передбачені умовами кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту за кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» та громадянином ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 28.09.2006 року який був посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Митровцій Ю.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 2610, за яким передано в іпотеку дитячий клуб , перебудований з недобудованого житлового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 0, 1859 га за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 25-30, т. 1).

Позивач зазначає, що відповідно до пункту 1.1 Договору іпотеки Іпотекодавець (Відповідач) для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем (Позивачем) за Кредитним договором №2/СКЗ-034-06.2 від 28 вересня 2006 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачене умовами Кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості за Кредитним договором та цим Договором, надалі - «основне зобов`язання», передав в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності Дитячий клуб, перебудований з недобудованого житлового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 0, 1859 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 3. Кредитного договору Відповідач зобов`язався:

-Забезпечити повне повернення одержаної суми кредитів на рахунок, вказаний у пункті 1.2. цього Договору, не пізніше 28 вересня 2011 року шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку.

-Сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитами до «10»- го числа кожного календарного місяця включно, починаючи з місяця наступного за звітним, а також «28» вересня 2011 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення готівкових грошових коштів у касі Банку або безготівкового перерахування зі свого поточного рахунку. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.4 цього Договору. У разі, якщо день сплати процентів співпадає з вихідним (святковим, неробочим) днем, сплата процентів здійснюється в перший робочий день, що є наступним за вихідним (святковим, неробочим) днем (п. 3.2. Договору).

-Погашати заборгованість за цим Договором у такій черговості: погашення простроченої заборгованості за процентами за користування кредитами, погашення простроченої заборгованості за кредитами, погашення строкової заборгованості за нарахованими процентами, погашення строкової заборгованості за кредитами, погашення заборгованості за пенею, яка визначається відповідно до пункту 3.5. цього Договору.

В порушення зобов`язань, встановлених пунктами 3.1., 3.2., 3.3. Кредитного договору, Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо погашення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором не виконує. ОСОБА_1 порушував терміни погашення кредиту і відсотків за користування кредитом.

З 17 червня 2009 року відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» назву Відкрите акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» було змінено на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК».

Позивач вказує на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 вересня 2017 року у справі №2-7250/11, задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» 726931,05 дол. США та 18 333 616,72 грн. з яких: 555102,04 дол. США - сума простроченої заборгованості по кредиту; 171829,01 дол. США- сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту за період з 13.10.2008 року по 28.09.2011 року; 12246815,50 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 3790939,38 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості процентів за кредитом; 1736043,01 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту за період з 11.07.2008 року по 28.07.2015 року; 559818,838 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту за період з 11.09.2008 року по 28.07.2015 року; 3654,00 грн. - суму судового збору.

Станом на 15 листопада 2018 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 вересня 2017 року у справі №2-7250/11 не виконано і заборгованість відповідача перед Позивачем згідно розрахунку становить 35 417 421, 21 доларів США, та складається з:

555 102, 04 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом;

177 790, 66 доларів США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту;

26 001 845, 32 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

8 505 348, 89 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту;

133 666, 21 доларів США - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту;

43 668, 08 доларів США - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 15.11.2018 року складає 35 417 421, 21 доларів США , яку позивач просив стягнути шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - Дитячий клуб, перебудований з недобудованого житлового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 0, 1859 та за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з Договором іпотеки від 28 вересня 2006 року, укладеного між Акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Митровцій Ю.Ю., зареєстрований в реєстрі за №2610, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

25.10.2019 року представник відповідача подав до суду заяву про застосування строку позовної давності відповідно до якої зазначає, що позивач звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки із пропуском трирічного строку позовної давності, що підтверджується наступним. Детальний аналіз договірних норм кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 р., котрий укладений між позивачем та відповідачем, дає можливість зробити висновок, що при укладенні вказаного правочину сторони визначили як строк дії договору до повного погашення Позичальником заборгованості за кредитом, процентами за користування ним, а також іншими платежами передбаченими умовами цього договору, а при наявності простроченої заборгованості і пені за несвоєчасне погашення кредиту та сплату процентів, передбаченої цим договором (п. 7.5 Договору у редакції Додаткової угоди № 6 від 30 грудня 2008 року), кінцевий строк повернення кредиту до 28 вересня 2011 року (пункт 3.1 договору у редакції Додаткової угоди № 6 від 30 грудня 2008 року), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів сума фактичної заборгованості підлягає погашенню щомісячно до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, починаючи з грудня місяця 2009 року (пункт 3.2 договору у редакції Додаткової угоди № 6 від 30 грудня 2008 року), а також строки сплати процентів за користування кредитом не пізніше 10 числа кожного місяця наступного за звітним, (пункт 3.2 договору (діяв до внесення змін додатковою угодою №:6). У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 р щодо повернення кредиту Банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору (див. пункт 4.1 договору) використав право достроково вимагати стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, шляхом звернення до суду.

14 січня 2010 року ПАТ «Родовід Банк» звернувся до відповідача із судовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості по кредитному договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 р. (копія позовної заяви від 14.01.2010 р. додається).

05 березня 2010 року ухвалою Подільського районного суд м. Києва відкрито провадження у цивільний справі № 2-2585/10 за позовом ПАТ « Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 р. (копія ухвали додається)

Отже, на думку представника відповідача , оскільки Банк скористався своїм правом на дострокове стягнення повної суми кредитної заборгованості з позичальника, чим фактично змінив строк виконання кредитного зобов`язання, то в даному випадку строк виконання за зобов`язанням по поверненню кредиту у повному обсязі настав ще 14 січня 2010 року. Саме з вказаної дати у позивача виникло право на позов (в т.ч. про звернення стягнення на предмет іпотеки), яким Банк і скористався звернувшись до суду з позовом про дострокове стягнення кредитних коштів.

Таким чином, в силу вимог статей 253 та 261 ЦК України строк позовної давності, слід відраховувати із 14 січня 2010 року.

Вказане безумовно свідчить, що 3-річний строк позовної даності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 р. скінчився 15 січня 2013 року.

Проте, як вбачається із матеріалів даної цивільної справи № 308/13903/18, позов до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки ПАТ «РОДОВІД БАНК» пред`явлено тільки 23 листопада 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності, яка підлягає застосуванню.

В зв`язку з наведеним просить суд застосувати позовну давність щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 28.09.2006 р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 року, та в задоволені позову відмовити.

Окрім того, 25.10.2019 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву вважає позовні вимоги безпідставними і необґрунтованими з огляду на наступне. Пред`явивши вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки Банк вказав, що таке звернення слід здійснити в рахунок часткового погашення заборгованості, яка нібито становить станом на 15 листопада 2018 року 35 417 421, 21 доларів США. При цьому вказано, що сума простроченої заборгованості за кредитом (тобто тіло кредиту) становить 555 102,04 доларів США. Проте, факт отримання за кредитним договором 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 року суму 555 102,04 доларів США відповідач не визнає.

Хоч позивач і вказує, що нібито заборгованість відповідача по тілу кредиту становить 555 102,04 доларів США, однак на сторінці 3 позовної заяви Банк зазначає про те, що «на підставі кредитного договору позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 200 000,00 доларів США».

В супереч вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу надання, згідно умов кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 року, відповідачу кредитних коштів позивач до суду не надав.

Зокрема, позивачем при зверненні до суду не надано письмові заявки позичальника на видачу кредитних коштів, як це передбачено п. 2.1 кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 року. Також у матеріалах справи відсутні належні докази здійснення Банком перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника на загальну суму 555 102,04 доларів США, як це передбачено пунктами 1.1 та 1.2 кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 року.

Окрім цього зазначає, що за умовами Кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 року Банк надає позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі строком по 25 вересня 2011 року (п. 1.1). Позичальник зобов`язався забезпечити повне повернення одержаної суми кредитів не пізніше 28 вересня 2011 року шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку (п.3.1). Сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитами до 10 го числа кожного календарного місяця включно, починаючи з місяця наступного за звітним, а також 28 вересня 2011 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення готівкових грошових коштів у касу Банку або безготівкового перерахування зі свого поточного рахунку (п.3.2).

За умовами пункту 6.2 цього Кредитного договору, проценти за користування кредитами нараховуються Банком щомісячно, в останній робочий день місяця, та в день повного погашення кредитів Позичальником за цим Договором, але не пізніше строку, вказаного у пункті 1.1 цього Договору. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами у строк, встановлений у пункті 1.1 цього Договору, останнє нарахування процентів за користування кредитами здійснюється наступного робочого дня за датою вказаною у пункті 1.1 цього Договору, в подальшому проценти за кредитами не нараховуються.

Також пунктом 4.1 Кредитного договору унормовано: Банк має право у разі не дотримання позичальником умов даного договору вимагати його дострокове припинення, повернення одержаної суми кредитів, сплати нарахованих за ними процентів, а також звернути стягнення на предмет застави згідно з договором іпотеки від 28.09.2006 р.

Зазначає, що Банк скористався своїм правом дострокового стягнення з відповідача кредитних коштів, зокрема, 24 лютого 2010 року було подано до Подільського районного суду міста Києва позов про дострокове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 року

Таким чином, звернувшись у лютому 2010 року з позовом до суду про стягнення всієї заборгованості за кредитним договором від 28 вересня 2006 року ПАТ «Родовід Банк» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Отже вважає, що банком безпідставно нараховано суму простроченої заборгованості за процентами по кредиту за період з 24.02.2010 року (дата реалізації кредитора права на дострокове стягнення боргу) по 15.11.2018 року, адже право нараховувати проценти за користуванням кредитом у ПАТ «Родовід Банк» припинилося ще 24 лютого 2010 року.

За межами встановленого договором строку нарахування процентів за користування кредитом, Банк визначив проценти у сумі 128 814,14 доларів США.

Окрім цього вважає, що банком не вірно визначено пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 26 001 845, 32 доларів США та сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту у розмірі 8 505 348, 89 доларів США.

Зазначає ,що банком проігноровано той факт, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.06.2012 р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 27.09.2012 року, по цивільній справі № 2-5391/11 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Родовід Банк» про визнання правочину недійсним, пункт 8 Додаткової угоди № 6 від 30.12.2008 р. до кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 р., котрим внесено зміни до п. 3.5. Кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 р. визнано недійсним.

Таким чином, нарахування пені за ставкою 1,6 відсотка річних у період з 13.01.2009 року по 15.11.2018 року є незаконним, оскільки відповідна договірна норма визнана у судовому порядку недійсною. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Позиція сторін справи :

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові В наступне судове засідання після оголошення перерви в судовому засіданні не зявився.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов та заяві про застосування строку позовної давності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася. Подала до суду 19.11.2021 року пояснення щодо позову, згідно яких зазначає, що майно, яке відповідач передав в іпотеку Банку та на яке позивач просить звернути стягнення (дитячий клуб, перебудований з недобудованого житлового будинку загальною площею 1237,4 кв.м за адресою АДРЕСА_1 ), було збудоване за час спільного проживання нею з відповідачем однією сімєю та належить їй, ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, що встановлено рішенням суду від 09.12.2010 року по справі № 2п 8514/10. Однак в порушення норм права, договір іпотеки від 28.09.2006 року було укладено між Банком та ОСОБА_1 без нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_2 , як співвласника цього майна. Також зазначає, що відповідно до кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 р. який укладено між банком та ОСОБА_1 , кінцевим строком повернення кредиту визначено календарну дату 28 вересня 2011 року. В той же час Банк, скористався своїм правом на дострокове стягнення повної суми кредитної заборгованості з позичальника, чим змінив строк виконання кредитного зобов`язання, а тому в цьому конкретному випадку строк виконання зобов`язання по поверненню кредиту у повному обсязі настав ще 14 січня 2010 року. З цієї дати у Банку виникло право як на позов про стягнення коштів за кредитним договором, так і на позов про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відтак в силу вимог ст. 253 та 261 ЦК України строк позовної давності, слід відраховувати саме з 14 січня 2010 року. Однак, позов про звернення стягнення на предмет іпотеки у межах даної справи подано Банком 23 листопада 2018,тобто з пропуском строку позовної давності, яка підлягає застосуванню.

Заяви, клопотання сторін:

09.09.2019 року представник позивача подав до суду заяву про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

03.10.2019 року представник позивача подав до суду заяву про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

25.10.2019 року представником відповідача подано до суду заяву про застосування строку позовної давності.

25.10.2019 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву.

06.11.2019 року представником позивача подано до суду заяву про продовження строку для подання відповіді на відзив.

06.11.2019 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

05.11.2019 року представник позивача подав до суду заяву про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

12.11.2019 року представником позивача подано до суду заяву про продовження строку для подання відповіді на відзив та відкладення розгляду справи.

20.11.2019 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив.

20.11.2019 року представником позивача подано до суду заперечення на заяву про застосування позовної давності.

26.03.2020 року представником позивача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

30.09.2020 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

17.11.2020 року представником позивача подано до суду заяву про залучення до участі у справі правонаступника.

17.12.2020 року представником відповідача подано до суду заяву про розгляд заяви про залучення до участі у справі правонаступника без його участі.

23.02.2021 року представник позивача подав до суду заяву про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

01.03.2021 року представник позивача подав до суду заяву про надання дозволу на ознайомлення з матеріалами справи.

16.04.2021 року представник позивача подав до суду заяву про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

06.05.2021 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

11.05.2021 року представник позивача подав до суду заяву про відкладення судового розгляду.

08.09.2021 року представник позивача подав до суду заяву про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

14.09.2021 року представник позивача подав до суду заяву про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

19.11.2021 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 подала до суду пояснення щодо позову.

10.12.2021 року представником відповідача подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

21.12.2021 року представник позивача подав до суду заяву про проведення судового розгляду без його участі.

10.05.2022 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

08.04.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

07.11.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду постановлено проводити розгляд справи в режимі відеоконференції.

04.02.2020 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду постановлено проводити розгляд справи в режимі відеоконференції.

17.12.2020 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду замінено позивача на правонаступника.

29.04.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду постановлено проводити розгляд справи в режимі відеоконференції.

13.09.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду постановлено проводити розгляд справи в режимі відеоконференції.

26.10.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду залучено до участі у справі третю особу.

26.11.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті.

Заслухавши вступне слово представника позивача, вступне слово представника відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Фактичні обставини справи:

Як встановлено судом, 28 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» та громадянином України ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №2/СКЗ-034.06.2 з подальшими змінами та доповненнями згідно умов якого Банк надав відповідачу ОСОБА_1 віднвлювальну кредитну лінію в розмірі 200 000 дол. США на споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 14,0 % відсотків річних , з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків в строк не пізніше 28.09.2011 року, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни та розмірах передбачені умовами кредитного договору. ( а.с. 12-15, Т.1)

Згідно умов кредитного договору (п.3.1) позичальник зобов`язувався забезпечити повне повернення одержаної суми кредитів на рахунок, вказаний у пункті 1.2. цього Договору, не пізніше 28 вересня 2011 року шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку.

Згідно умов кредитного договору (п.3.2) позичальник зобов`язувався сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитами до 10 числа кожного календарного місяця включно , починаючи з місяця наступного за звітним, а також «28» вересня 2011 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення готівкових грошових коштів у касі Банку або безготівкового перерахування зі свого поточного рахунку. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.4 цього Договору. У разі, якщо день сплати процентів співпадає з вихідним (святковим, неробочим) днем, сплата процентів здійснюється в перший робочий день, що є наступним за вихідним (святковим, неробочим) днем, що стверджується кредитним договором №2/СКЗ-034.06.2 від 28.09.2006 року, копія якого приєднана до матеріалів справи.

Згідно умов кредитного договору (п.3.3) позичальник зобов`язувався огашати заборгованість за цим Договором у такій черговості: погашення простроченої заборгованості за процентами за користування кредитами, погашення простроченої заборгованості за кредитами, погашення строкової заборгованості за нарахованими процентами, погашення строкової заборгованості за кредитами, погашення заборгованості за пенею, яка визначається відповідно до пункту 3.5. цього Договору.

Як встановлено судом з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №2/СКЗ-034.06.2 від 28.09.2006 року, між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» та громадянином України ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 28.09.2006 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав в іпотеку Банку належне йому на праві власності Дитячий клуб, перебудований з недобудованого житлового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 0, 1859 га за адресою: АДРЕСА_1 . Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Митровцій Ю.Ю., зареєстрований за №2610 (а.с. 25-30 т. 1).

Відповідно до пункту 1.1 Договору іпотеки Іпотекодавець (Відповідач) для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем (Позивачем) за Кредитним договором №2/СКЗ-034-06.2 від 28 вересня 2006 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачене умовами Кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості за Кредитним договором та цим Договором, надалі - «основне зобов`язання», передав в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності Дитячий клуб, перебудований з недобудованого житлового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 0, 1859 га за адресою: АДРЕСА_1 .

З 17 червня 2009 року відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» назву Відкрите акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» було змінено на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК».

Як встановлено судом, 20.10.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» та громадянином ОСОБА_1 укладено Договір № 1 про внесення змін до Кредитного договору від 28 вересня 2006 року № 2/СКЗ-034-06.2 відповідно до якого було внесено зміни в умови Кредитного договору від 28 вересня 2006 року за № 2/СК3/034-06.2 про наступне:

1. внесено зміни в умови Кредитного договору від 28 вересня 2006 року за № 2/СКЗ-034-06.2, виклавши 1.1 в новій редакції:

1.1 Банк надає позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 300 000 доларів США строком по 28 вересня 2011 року включно. ( а.с.16)

Як встановлено судом, 07.11.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» та громадянином ОСОБА_1 Укладено Договір № 2 про внесення змін до Кредитного договору від 28 вересня 2006 року № 2/СКЗ-034-06.2 відповідно до якого було внесено зміни в умови Кредитного договору від 28 вересня 2006 року за № 2/СК3/034-06.2 про наступне:

1. внесено зміни в умови Кредитного договору від 28 вересня 2006 року за № 2/СКЗ-034-06.2, виклавши 1.1 в новій редакції:

1.1 Банк надає позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 500 000 доларів США строком по 28 вересня 2011 року включно. ( а.с. 17)

Як встановлено судом, 07.12.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» та громадянином ОСОБА_1 Укладено Договір № 3 про внесення змін до Кредитного договору від 28 вересня 2006 року № 2/СКЗ-034-06.2 відповідно до якого було внесено зміни в умови Кредитного договору від 28 вересня 2006 року за № 2/СК3/034-06.2 про наступне:

1. внесено зміни в умови Кредитного договору від 28 вересня 2006 року за № 2/СКЗ-034-06.2, виклавши 1.1 в новій редакції:

1.1 Банк надає позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 590 000 доларів США строком по 28 вересня 2011 року включно. ( а.с.18)

Як встановлено судом, 28.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» та громадянином ОСОБА_1 укладено Договір № 4 про внесення змін до Кредитного договору від 28 вересня 2006 року № 2/СКЗ-034-06.2 відповідно до якого було внесено зміни в умови Кредитного договору від 28 вересня 2006 року за № 2/СК3/034-06.2 про наступне:

1. внесено зміни в умови Кредитного договору від 28 вересня 2006 року за № 2/СКЗ-034-06.2, виклавши 1.1 в новій редакції:

1.1 Банк надає позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 700 000 доларів США строком по 28 вересня 2011 року включно. ( а.с.19)

Як встановлено судом, 25.05.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» та громадянином ОСОБА_1 укладено Договір № 5 про внесення змін до Кредитного договору від 28 вересня 2006 року № 2/СКЗ-034-06.2 відповідно до якого було внесено зміни до Кредитного договору від 28 вересня 2006 року за № 2/СК3/034-06.2 про наступне:

1. внесено зміни в умови Кредитного договору від 28 вересня 2006 року за № 2/СКЗ-034-06.2, виклавши 1.1, 3.1в новій редакції:

1.1 Банк надає позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 800 000 доларів США строком по 28 вересня 2011 року включно.

3.1. починаючи з серпня 2007 року щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 16326,53 доларів США, 53 центи на рахунок вказаний у пункті 1.2. цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку. Забезпечити повне повернення одержаної суми кредитів на рахунок, вказаний у пункті 1.2. цього договору, не пізніше 28 вересня 2011 р. шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку . ( а.с.20)

Як встановлено судом, 30.12.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» та громадянином ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 6 до кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28 вересня 2006 року відповідно до умов якої сторони домовились про наступне:

- викласти пункт 1.2 кредитного договору в новій редакції :

«1.2 для обліку виданого кредиту Банк відкриває позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 »

-викласти пункт 1.4. кредитного договору в новій редакції:

«1.4 для обліку нарахованих процентів за користування кредитами Банк відкриває рахунок № НОМЕР_1 »

-викласти пункт 1.5. кредитного договору в новій редакції:

«1.5 забезпеченням зобов`язань позичальника за цим договором є дитячий клуб, перебудований з недобудованого житлового будинку, та прилегла до нього земельна ділянка площею 0.1859 га. (кадастровий номер земельної ділянки :44:002:0049) за адресою АДРЕСА_1 . Додатковим забезпеченням виконання умов цього договору є порука: ОСОБА_3 , згідно з договором поруки від 30.12.2008 року: порука ОСОБА_4 , згідно договором поруки від 30 грудня 2008 року, порука ОСОБА_5 , згідно з договором поруки від 30 грудня 2008 року.

-пункт 2.1. кредитного договору вважати таким, що втратив дію.

-Викласти пункт 3.1. кредитного договору в новій редакції

«3.1 забезпечити повне повернення суми кредиту на рахунок № НОМЕР_2 (980) не пізніше 28 вересня 2011 року шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку».

-викласти пункт 3.2. кредитного договору в новій редакції:

«3.2 починаючи з грудня місяця 2009 року, щомісяця до 10 числа (Включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 24134,87 дол. США на рахунок № НОМЕР_2 (980)

-викласти пункт 3.5. кредитного договору в новій редакції:

«3.5. за порушення строків повернення кредитні чи сплати процентів за користування кредитами, сплачувати Банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості». ( а.с. 21-23)

Як встановлено судом, 28.07.2010 року між ПАТ «Родовід Банк» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 7 до кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28 вересня 2006 року відповідно до умов якої сторони домовились про наступне:

1.Сторони дійшли згоди про переведення відновлювальної кредитної лінії, що була відкрита позичальнику згідно договору № 2/СКЗ-034-06.2, від 28 вересня 2006 року у невідновлювальну кредитну лінію.

2.У тексті Кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2, від 28 вересня 2006 року слово «відновлювальна» замінити словом «не відновлювальна» у відповідних відмінках.

3.Всі зобов`язання Банку, відповідно до умов Кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2, від 28 вересня 2006 року, щодо надання кредитних коштів на загальну суму, що не перевищує розмір кредитної лінії, вказаній в пункті 1.1. Кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2, від 28 вересня 2006 року, вважати такими, що втратили свою чинність.

4.Всі інші умови кредитного договору залишаються без змін та є чинним в тій частині, яка не суперечить умовам цієї Додаткової угоди. ( а.с. 24)

Як встановлено судом, 20.10.2006 року між ПАТ «Родовід Банк» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір про внесення змін до договору іпотеки відповідно до якого сторони домовились викласти пункт «1.2.1» договору іпотеки від 28 вересня 2006 року в наступній редакції: «1.2.1» Іпотекодавець зобов`язався повернути кредит в розмірі 300 000 доларів США 00 центів в строк до 28 вересня 2011 року шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок № НОМЕР_3 .( а.с.31)

Як вбачається з кредитного договору ОСОБА_1 отримав кошти від ВАТ «Родовід Банк» правонаступником якого є позивач на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності

Як встановлено судом, ОСОБА_1 в період часу з 28.09.2006 року по 10.10.2007 року звертався у ВАТ «Родовід Банк» із заявами про видачу в рахунок кредитної лінії грошових коштів ( а.с. 176 237)

Як встановлено судом, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 червня 2012 року у справі №2-7250/11, яке набуло законної сили позов ОСОБА_1 до ПАТ «Родовід Банк» про визнання недійсною окремої частини правочину, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним п. 8 Додаткової угоди № 6 від 30.12.2008 року до кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 р. яким внесено зміни до п. 3.5. Кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006. ( а.с. 131-133).

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27 вересня 2012 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 червня 2012 року по даній справі залишено без змін. ( а.с. 134-135).

Як встановлено судом, ПАТ «Родовід Банк» звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 р. в розмірі 1 027 312, 34 дол. США і ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 05.03.2010 року відкрито провадження по справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по Кредитному договору. (а.с. 127-130)

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09.12.2010 року , яке набрало законної сили поділено майно, що є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в наступний спосіб: виділено ОСОБА_2 частину у розмірі 50 % від наступного майна: зокрема , дитячого клубу, перебудованого з недобудованого житлового будинку загальною площею 1237,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,0700 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 068647 від 30.11.2009 року; земельної ділянки площею 0,0031 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 068649 від 30.11.2009 року; ( Т.2)

Отже, встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі.

Однак, як стверджує позивач , у порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та відсотків. Внаслідок цього, станом 15 листопада 2018 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед Позивачем згідно розрахунку становить 35 417 421, 21 доларів США, та складається з:

555 102, 04 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом;

177 790, 66 доларів США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту;

26 001 845, 32 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

8 505 348, 89 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту;

133 666, 21 доларів США - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту;

43 668, 08 доларів США - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту, що на переконання позивача стверджується розрахунком заборгованості долученим до матеріалів справи ( Т.№1 а.с. 51-52).

Нормативно-правове обґрунтування :

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямоне вста-новлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорю-ваний правочин).

Отже, вчинений правочин вважається правомірним, доки ця презумпція не буде спростована на підставі судового рішення, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину, повинні здійснюватися, а обов`язки підлягають виконанню.

В силу приписів ст. 204 ЦК України діє презумпція дійсності правочину.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Поряд з цим, за змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилаючись на обставини щодо неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором позивач в позовній заяві вказує на те, що за ним станом на 15 листопада 2018 року рахується заборгованість у сумі 35 417 421, 21 доларів США, та складається з:

555 102, 04 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом;

177 790, 66 доларів США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту;

26 001 845, 32 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

8 505 348, 89 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту;

133 666, 21 доларів США - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту;

43 668, 08 доларів США - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту ( Т.№1 а.с. 51-52).

Передаючи на розгляд суду позов, позивач зазначив у ньому вимогу про звернення стягнення на Предмет іпотеки, який належить відповідачу ОСОБА_1 в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором.

Отже, суд, реалізуючи завдання цивільного судочинства, закріплені у ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України повинен надати правову оцінку саме цим конкретним підставам, оскільки з урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереcи фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідност. 2 ЦПК України.

Звертаючись до суду за захистом свого порушеного права, внаслідок неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, позивач просив звернути стягнення на предмети іпотеки.

У відповідності до статті 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Правовими приписами ст.ст. 589, 590 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Одним із способів задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 закону) є реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 закону).

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі доведення, що забезпечені за іпотекою зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором не виконанні, позивач вправі заявити вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином позивач повинен довести, що забезпечені за іпотекою зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором не виконанні.

Окрім того, позивач повинен довести, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки та які на виконання приписів частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки зазначаються в рішенні суду

Слід також констатувати, що задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на майно у рахунок погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. За таких обставин наявність двох судових рішень - про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок її погашення не свідчить про подвійність стягнення із боржника.

Щодо розміру заборгованості за кредитним договором, та всіх його складових суд зазначає наступне.

Так, на підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано суду розрахунок заборгованості за Кредитним договором №2/СКЗ-034.06.2 від 28.09.2006 р з якого вбачається, що станом на15 листопада 2018 року рахується заборгованість у сумі 35 417 421, 21 доларів США, та складається з:

555 102, 04 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом;

177 790, 66 доларів США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту;

26 001 845, 32 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

8 505 348, 89 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту;

133 666, 21 доларів США - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту;

43 668, 08 доларів США - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту ( Т.№1 а.с. 51-52).

Слід зазначити, що відповідачем та представником відповідача належними та допустимими доказами не спростовано наданий позивачем розрахунок в частині наявної суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 555 102, 04 доларів США, а відтак суд доходить висновку про наявність у ОСОБА_1 суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 555 102, 04 доларів США.

Окрім того, суд враховує також постанову ВС від 10.11.2021 року у справі за № 2-7250/11-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка підтвердила висновки Закарпатського апеляційного суду викладені у постанові від 03 грудня 2019 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення тіла кредиту в розмірі 555102,04 дол. США за кредитним договором №2/СКЗ-034.06.2 від 28.09.2006 року і якою постанову Закарпатського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення тіла кредиту залишено без змін, а відтак вказані обставини в силу ст. 82 ЦПК доведення не потребують.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Що стосується наданого позивачем розрахунку в частині наявної суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 177 790, 66 доларів США , суд приходить до наступних висновків.

Представник позивача вказує, що станом на 15 листопада 2018 року ОСОБА_1 має прострочену заборгованість за процентами по кредиту за кредитним договором № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 року в сумі 177 790, 66 доларів США.

Щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики (кредиту) після спливу строку кредитування, суд враховує правову позицію, яка викладена у пунктах 48-55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, яка полягає в тому, що з дня закінчення строку дії кредитного договору відносини між банком та відповідачем за своєю суттю перейшли з кредитних правовідносин, які передбачають правомірне користування чужими грошовими коштами зі сплатою відповідних процентів визначених у договорі, у відносини незаконного користування чужими грошовими коштами, тобто перейшли в охоронні правовідносини, права та інтереси позивача за якими забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки позивач ПАТ «Родовід Банк» 24.02.2010 року звернулося до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості, то після цієї дати право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припинилися.

Отже, включення позивачем до розрахунку процентів за користування кредитом періоду з 14.01.2010 року є безпідставним.

Суд зазначає, що пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення кредитора з такою достроковою вимогою до позичальника в порядку частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України вважається, що строк виконання кредитного договору в повному обсязі є таким, що настав. При цьому у разі пред`явлення до позичальника вимоги в порядку частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором відсотки за користування кредитом припиняється.

Зважаючи на правові висновки викладені у пунктах 48-55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, на переконання суду позивач неправомірно здійснив нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку кредитування , а саме після 14.01.2010 року .

Що стосується наданого позивачем розрахунку в частині наявної суми заборгованості за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та за несвоєчасне погашення заборгованості процентів за кредитом, суд приходить до наступних висновків.

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості станом на 15 листопада 2018 року, позивач нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у період з 11.12.2009 року по 15.11.2018 року та відповідно з 13.01.2009 року по 15.11.2018 року здійснює виходячи із ставки 1,6% від суми простроченої заборгованості.

Така ставка пені була передбачена пунктом 3.5 кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 р. (в редакції додаткової угоди № 6 до кредитного договору від 30.12.2008 р.) згідно якої відповідач зобов`язався «за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів за користування кредитами, сплачувати Банку за кожен день прострочення пеню в розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості». ( а.с. 21)

Відповідно до рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.06.2012 р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 27.09.2012 року, по цивільній справі № 2-5391/11 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Родовід Банк» про визнання правочину недійсним, вищевказаний пункт 8 Додаткової угоди № 6 від 30.12.2008 р. до кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 р., котрим внесено зміни до п. 3.5. Кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 р. визнано недійсним.

Таким чином, нарахування пені за ставкою 1,6 відсотка річних у період з 11.12.2009 року по 15.11.2018 року та відповідно з 13.01.2009 року по 15.11.2018 року є незаконним, оскільки відповідна договірна норма визнана у судовому порядку недійсною.

За ч. 1 ст. 236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Зважаючи на викладене, розмір суми заборгованості за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та за несвоєчасне погашення заборгованості процентів за кредитом визначений у розрахунку заборгованості є недоведеним позивачем.

Оцінюючи заяву представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до статтi 256 Цивiльного кодексу України позовна давнiсть це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивiльного права або iнтересу.

Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Позовна давнiсть є iнститутом цивiльного права i може застосовуватися виключно до вимог зi спорiв, що виникають у цивiльних вiдносинах, визначених у частинi першiй статтi 1 ЦК України, та у господарських вiдносинах ( стаття 3 Господарського кодексу України).

За приписами статей 257, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому ст. 266 ЦК України закріплено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

В той же час, норма ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Як встановлено судом 23.11.2018 р. позивач звернувся до суду із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, у даній справі позивач просить: в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ«РОДОВІД БАНК» за кредитним договором №2/СКЗ-034-06.2 від 28 вересня 2006 року, яка станом на 15 листопада 2018 року становить 35 417 421, 21 доларів США (в т.ч. 555 102, 04 доларів США сума простроченої заборгованості за кредитом; 177 790, 66 доларів США сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту; 26 001 845, 32 доларів США сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 8 505 348, 89 доларів США сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту; 133 666, 21 доларів США сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 43 668, 08 доларів США сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту) звернути стягнення на предмет іпотеки Дитячий клуб, перебудований з недобудованого житлового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 0, 1859 га за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з договором іпотеки від 28 вересня 2006 року, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В той же час відповідно до норм кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 р., який укладений між позивачем ПАТ«РОДОВІД БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 , при укладенні вказаного правочину сторони визначили як строк дії договору до повного погашення Позичальником заборгованості за кредитом, процентами за користування ним, а також іншими платежами передбаченими умовами цього договору, а при наявності простроченої заборгованості і пені за несвоєчасне погашення кредиту та сплату процентів, передбаченої цим договором (п. 7.5 Договору у редакції Додаткової угоди № 6 від 30 грудня 2008 року), кінцевий строк повернення кредиту до 28 вересня 2011 року (пункт 3.1 договору у редакції Додаткової угоди № 6 від 30 грудня 2008 року), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів сума фактичної заборгованості підлягає погашенню щомісячно до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, починаючи з грудня місяця 2009 року (пункт 3.2 договору у редакції Додаткової угоди № 6 від 30 грудня 2008 року), а також строки сплати процентів за користування кредитом не пізніше 10 числа кожного місяця наступного за звітним, (пункт 3.2 договору (діяв до внесення змін додатковою угодою №:6).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, згідно якої встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В даному випадку у зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 р щодо повернення кредиту Банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору ( пункт 4.1 договору) використав право вимагати стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, шляхом звернення до суду.

14 січня 2010 року ПАТ «Родовід Банк» звернувся до відповідача із судовою вимогою про стягнення заборгованості по кредитному договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 р. та 05 березня 2010 року ухвалою Подільського районного суд м. Києва відкрито провадження у цивільний справі № 2-2585/10 за позовом ПАТ « Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору № 2/СКЗ-034-06.2 від 28.09.2006 р.

Отже, оскільки Банк скористався своїм правом на дострокове стягнення повної суми кредитної заборгованості з позичальника, чим фактично змінив строк виконання кредитного зобов`язання, то в даному випадку строк виконання за зобов`язанням по поверненню кредиту у повному обсязі настав ще 14 січня 2010 року. Саме з вказаної дати у позивача виникло право на позов (в т.ч. про звернення стягнення на предмет іпотеки), яким Банк і скористався звернувшись до суду з позовом про дострокове стягнення кредитних коштів.

Таким чином, в силу вимог статей 253 та 261 ЦК України строк позовної давності, слід відраховувати із 14 січня 2010 року.

Таким чином, трьох річний строк позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором скінчився 15.01.2013 року, проте з позовом до суду Банк звернувся 23.11.2018 р., тобто з пропуском строку позовної давності , а відтак суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача.

Разом із цим, згідно роз`яснень, даних в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», якщо строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

При цьому, в судовому засіданні виявлено підстави для застосування строків позовної давності за заявою представника відповідача.

Що стосується наданого позивачем розрахунку в частині наявної суми заборгованості трьох процентів річних від суми простроченого кредиту та трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту суд приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Позовна вимога про стягнення трьох процентів річних від суми простроченого кредиту та трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту є додатковою вимогою до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом.

Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних від суми простроченого кредиту та трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту. Відтак, не може бути стягнуто 3 % річних від суми простроченого кредиту та трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту, щодо яких позовна давність була пропущена.

Таким чином, за результатами судового розгляду справи, слід відмовити у вимогах позивача про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України,№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається,виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» слід відмовити з підстав та мотивів викладених вище.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача.

Виходячи з встановлених вище обставин, суд не знаходить підстав для розподілу судових витрат, оскільки при відмові в задоволенні позовних вимог, відповідно до змісту вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610, 625,1054, 1055 ЦК України, ст.ст.12, 76, 81, 89, 141, 259 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України , суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 13/2 Б, );

Відповідач ОСОБА_1 (мешканець АДРЕСА_2 ідентифікаціний номер НОМЕР_4 );

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 (мешканка АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_5 ).

Дата складання повного тексту судового рішення - 08.12.2022.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца