ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м.Суми

Справа №591/7886/21

Номер провадження 22-ц/816/1106/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Рунова В. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 вересня 2022 року, в складі судді Клименко А.Я., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 22 вересня 2022 року,

в с т а н о в и в:

29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивував тим, що у 2005 році між ним та АТ «Райффайзен Банк» був укладений кредитний договір № 013/061/9809/41010, умови якого були змінені 29.01.2015 року додатковою угодою № 013/061/9809/41010/81-1-0-00/11597 до кредитного договору. З 2014 року він приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і 02 червня 2015 року отримав посвідчення учасника бойових дій, яке дає право на пільги, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З 2015 року відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йому не нараховувались проценти за користування кредитом, а після внесення змін до цієї статті, відповідач почав їх нараховувати, посилаючись на те, що він не надав документів, які б підтверджували, що він відноситься до категорії осіб, яким не нараховуються проценти за користування кредитом та штрафні санкції.

Посилаючись на те, що він має право на гарантовану п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільгу у вигляді не нарахування процентів за користування кредитом, просив визнати протиправними (неправомірними) дії АТ «Райффайзен Банк Аваль» у частині відмови у реалізації права на пільгове обчислення процентної ставки у розмірі 0%, визначеного п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та вимагання сплати процентів за кредитним договором від 29 листопада 2005 року № 013/061/9809/41010, умови якого змінені додатковою угодою від 29 січня 2015 року № 013/061/9809/41010/81-1-0-00/11597 до кредитного договору; зобов`язати АТ «Райффайзен Банк Аваль» здійснити перерахунок та повернути кошти, безпідставно списані з розрахункового рахунку НОМЕР_1 , та безпідставно зараховані у якості сплати процентів за кредитним договором від 29 листопада 2005 року № 013/061/9809/41010, умови якого змінені додатковою угодою від 29 січня 2015 року № 013/061/9809/41010/81-1-0-00/11597 до кредитного договору.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 вересня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне дослідження всіх обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що термін застосування пільг, передбачених п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», поширюється на весь час дії особливого періоду без будь-яких виключень.

Він, як військовослужбовець, який проходить службу під час дії особливого періоду і брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, який перебував безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, має право на пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів. Таким чином, посилання суду першої інстанції на зміни, внесені Законом України № 1357-ІX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» у п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є необґрунтованими та неправомірними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та АТ «Райффайзен Банк» 29 листопада 2005 року був укладений кредитний договір № 013/061/9809/41010, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 24300,00 доларів США терміном користування 240 місяців, до 29.11.2025 року, із сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами. Цільове призначення - споживні цілі, а саме - придбання квартири у АДРЕСА_1 .

29 січня 2015 року між АТ «Райффайзен Банк» і ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 013/061/9809/41010/81-1-0-00/ НОМЕР_2 до кредитного договору від 29.11.2005 року № 013/061/9809/41010. Предметом додаткової угоди є рефінансування - зміна валюти кредиту із доларів США на гривні. Початково визначена сума кредиту у розмірі 24300,00 доларів США була змінена на суму кредиту у розмірі 346282 грн. 43 коп. Визначений новий строк користування кредитними коштами - до 30.03.2026 року. Встановлена нова відсоткова ставка для кредиту у гривнях - 17% річних. Передбачена зміна відсоткової ставки. Встановлено новий графік погашення кредиту.

30 листопада 2005року між АТ «Райффайзен Банк» і ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав в іпотеку банку придбану за кредитні кошти квартиру у АДРЕСА_1 . Предметом договору іпотеки є забезпечення вимог за кредитним договором від 29.11.2005 року № 013/061/9809/41010. 29 січня 2015 року між АТ «Райффайзен Банк» і ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін до зазначеного договору іпотеки. Предметом договору про внесення змін є забезпечення вимог кредитного договору у редакції додаткової угоди від 29 січня 2015 року № 013/061/9809/41010/81-1 -0-00/1 1597.

Відповідно до довідки Управління СБУ в Сумській області № 274 від 26.07.2021 року, ОСОБА_1 проходить військову службу в СБУ з 03.08.1999 року (а.с. 20).

Як вбачається з витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 14.10.2014 року № 36, ОСОБА_1 вважається таким, що безпосередньо виконував службові (бойові) завдання із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення з 11.09.2014 року до 14.10.2014 року (а.с. 10).

Відповідно до довідки Управління СБУ в Сумській області № 282 від 30.07.2021 року позивач є військовослужбовцем, брав участь у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, мас статус учасника бойових дій (а.с. 18).

У довідці Управління СБУ в Сумській області № 296 від 12.08.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, у період з 11.09.2014 року до 14.10.2014 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, йому надано статус учасника бойових дій (а.с. 19).

Судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що в період з 14.03.2015 року проценти за кредитом ОСОБА_1 не нараховувались, а з 01.07.2021 року, у зв`язку із набранням чинності новою редакцією п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було поновлено нарахування відсотків.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що визначена законом пільга про ненарахування та несплату позичальником процентів за користування кредитними коштами розповсюджуються саме на період перебування відповідного пільговика безпосередньо у зоні АТО/ООС та здійснення визначених законом заходів. Оскільки з 23.04.2021 року, після набранням чинності новою редакцією п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивач ОСОБА_1 , як військовослужбовець, не брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, відсутні підстави для продовження ненарахування йому відсотків за користування кредитом.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації » від 20 травня 2014 року № 1275-VII статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» спочатку доповнено п. 15 такого змісту:

«15. Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року № 1357-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції:

«15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Останніми змінами, які набрали чинності 19 серпня 2022 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».

Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року, особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Службу безпеки України», Служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.

Таким чином, оскільки позивач є військовослужбовцем Управління Служби безпеки України в Сумській області, що підтверджується довідками від 30 липня 2021 року № 282 та від 12 серпня 2021 року № 296 (а.с. 18-19), на нього поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Крім того, як вбачається зі змісту п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 1357-IX від 30 березня 2021року, який набрав чинності 23 квітня 2021 року, пільги мають: - військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову; - військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Позивач ОСОБА_1 відноситься до другої категорії осіб, які мають пільги, встановлені частиною 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки з наданих ним доказів вбачається, що він є військовослужбовцем, який під час дії особливого періоду, а саме, з 11 вересня 2014 року по 14 жовтня 2014 року, брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, який перебував безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів (а.с. 10,18-19).

Помилковими є твердження АТ «Райффайзен Банк Аваль» про те, що пільга, передбачена п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», розповсюджується лише на період перебування пільговика безпосередньо у зоні АТОЄ/ООС та здійснення визначених законом заходів.

Висновки суду першої інстанції про те, що після набрання чинності новою редакцією п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка набрала чинності 23 квітня 2021 року, ОСОБА_1 не брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, тому відсутні підстави для продовження ненарахування йому відсотків за користування кредитом, не відповідають матеріалам справи, встановленим судом обставинам та нормам матеріального права.

Сторонами визнається, що проценти за кредитом почали нараховуватись позивачу з 01 липня 2021 року, тому колегія суддів вважає неправомірними дії АТ «Райффайзен Банк Аваль» про відмову у реалізації права ОСОБА_1 на пільгове обчислення процентної ставки у розмірі 0%, визначеного п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та вимагання сплатити проценти за кредитним договором з 01 липня 2021 року.

Крім того, підлягає задоволенню і вимога про зобов`язання відповідача - АТ «Райффайзен Банк Аваль» здійснити перерахунок та повернути кошти, списані з 01 липня 2021 року з його розрахункового рахунку та зараховані у якості сплати процентів за кредитним договором. При цьому, колегія суддів враховує, що відповідач не заперечує факт нарахування позивачу відсотків з 01 липня 2021 року.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з АТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягає стягненню в дохід держави 1816 грн судового збору (за дві вимоги немайнового характеру 908+908=1816) за розгляд справи в суді першої інстанції та 2724 грн (1816 х 150% = 2724) - за апеляційний перегляд справи.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 вересня 2022 року та прийняти постанову.

Визнати протиправними (неправомірними) дії Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» у частині відмови ОСОБА_1 у реалізації права на пільгове обчислення процентної ставки у розмірі 0%, визначеного п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та вимагання сплати процентів за кредитним договором від 29 листопада 2005 року № 013/061/9809/41010, умови якого змінені додатковою угодою від 29 січня 2015 року № 013/061/9809/41010/81-1-0-00/11597 до кредитного договору.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» здійснити перерахунок та повернути кошти, безпідставно списані з розрахункового рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 , та безпідставно зараховані у якості сплати процентів за кредитним договором від 29 листопада 2005 року № 013/061/9809/41010, умови якого змінені додатковою угодою від 29 січня 2015 року № 013/061/9809/41010/81-1-0-00/11597 до кредитного договору.

Стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в дохід держави 1816 гривень судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 2724 гривні - за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. Ю. Рунов

С. С. Ткачук