Справа № 686/1647/20
Провадження № 4-с/686/89/22
УХВАЛА

06 грудня 2022 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Ковалі І.Ю.,

за участі: скаржника ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника та зобов`язання зняти арешт,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2022 р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Хмельницького відділу ДВС у Хмельницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо не зняття арешту з майна боржника, в обґрунтування якої вказав, що 03.08.2020 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду у цивільній справі №686/1547/20, за позовом ОСОБА_3 збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

В ході виконавчого провадження №63837152, з виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду виданого 01.12.2020 року про стягнення з нього на утримання спільної дитини ј частки від усіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходу громадян, 03.03.2021 року старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому накладений арешт на все його майно, в зв`язку з тим, що в нього на той час була заборгованість по виплаті аліментів.

В подальшому ним була погашена заборгованість, що підтверджується розрахунком державного виконавця відділу ДВС і в нього на даний час немає заборгованості по сплаті аліментів.

08.09.2022 року він звернувся з заявою до Хмельницького відділу ДВС у Хмельницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зняття арешту з його майна. Так як підстави для звернення стягнення на його майно відсутні, оскільки заборгованість з аліментів погашена повністю, аліменти сплачуються щомісячно, а тому відсутні підстави для подальшого продовження арешту майна.

Листом Хмельницького відділу ДВС у Хмельницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 08.09.2022 року, йому було відмовлено в знятті арешту.

Він вважає таку відмову незаконною та протиправною, так як у державного виконавця були усі підстави, передбачені п. 7 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» для зняття арешту з майна.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просить суд:

1.Визнати неправомірними дії виконуючого обов`язки начальника Хмельницького відділу ДВС у Хмельницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Маги А. щодо відмови у знятті арешту з нерухомого майна, накладеного від 03.03.2021 року у виконавчому провадженні №63837152.

2.Зобов`язати Хмельницький відділ ДВС у Хмельницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зняти арешт з його нерухомого майна, який було накладено постановою про арешт майна боржника від 03.03. 2021 року у виконавчому провадженні №63837152.

Скаржник в судовому засіданні свої вимоги підтримав, просив арешт на будинок зняти, щоб мати змогу розпоряджатися своїм майном. Пояснивши, що на даний час він не працює, проживає та сплачує аліменти за рахунок підсобного господарства. Іншого майна він не має.

Представник Хмельницького відділу ДВС у Хмельницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, у заяві поданій до суду зазначив, що проти задоволення вимог скарги заперечує, оскільки, підстави для зняття арешту відповідно до ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» відсутні.

Стягувач в судове засідання не з`явилася, її представник в судовому засіданні проти задоволення вимог скарги заперечує, оскільки боржник іншого майна за рахунок якого може бути поганена заборгованість не має, доходи його не підтверджуються, а тому у разі реалізації майна сплата аліментів в інший спосіб не буде забезпечено.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.08.2020 року у цивільній справі №686/1647/20, за позовом ОСОБА_3 збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,стягнута з ОСОБА_1 аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішення законної сили до досягнення повноліття.

02.03.2021 року постановою старшого державного виконавця Другого відділу ДВС м.Хмельницький Гнідко Н.О. у виконавчому провадженні №63837152 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику - ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів в сумі 13331, 25 грн.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 01.06.2022 року погашено заборгованість зі сплати аліментів в сумі 28441,85 грн. у ВП№63837152.

17.02.2022 року старшим державним виконавцем Хмельницького відділу ДВС у Хмельницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Прокопчук І.А. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 63837152 з примусового виконання виконавчого листа № 686/1647/20, виданого 01.12.2020 року Хмельницьким міськрайонним судом, про збільшення та стянення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

Листом від 08.09.2022 року в.о. начальника Хмельницького відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Маги відмовлено у задоволені заяви щодо ОСОБА_1 знаття арешту з майна, яке було арештоване в ході примусового виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду №686/1647/20 від 01.12.2020 року, з посиланням на положення ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» .

Згідно з ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» - примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У відповідності до ст.321 ЦК України право власності на майно є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на кошти, інше майно (майнові права) боржника є заходами примусового виконання рішень.

Як зазначено у пункті 6 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника в установленому законом порядку.

В силу частин 1, 2, 5, 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Як зазначено у частинах 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Згідно пояснень боржника в судовому засіданні він не працевлаштований, іншого майна за рахунок якого може бути забезпечено виконання рішення суду він не має.

Факт погашення заборгованості з аліментів боржником не є відповідно до положень статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття арешту з майна виконавцем.

Враховуючи положення статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», відсутність у боржника іншого майна та/або способу забезпечення виконання рішення суду про стягнення періодичних платежів, суд вважає, що у державного виконавця були відсутні підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_1 накладеного постановою старшого державного виконавця від 02.03.2021 року.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 336/61690/17 (провадження № 61-29992св18), від 22 квітня 2021 року у справі № 742/819/20 (провадження № 61-565св21).

Виходячи з принципу та презумпції обов`язковості для виконання судових рішень, що набрали законної сили (частина перша статті 18 ЦПК України), саме на боржнику лежить тягар доведеності того, що виконання рішення зі сплати аліментів забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, таких обставин заявник не довів.

Сама по собі сплата за певний період заявником аліментів після того, як він допустив наявність заборгованості, не свідчить про те, що виконання рішення є забезпеченим в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника у розумінні пункту 7 частини четвертоїстатті 59 Закону № 1404-VIII.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, щоу задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись: ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 449, 450-451 ЦПК України, суд,

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника та зобов`язання зняти арешт, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складання повного тексту ухвали 12.12.22 року.

Суддя: