РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2022 року

м. Рівне

Справа № 949/378/21

Провадження № 22-ц/4815/1236/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С. О.,

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Лук`янчук В.С. на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 27 липня 2022 року, ухваленого у складі судді Отупор К.М., дата складання повного тексту рішення 08 серпня 2022 року, у справі №949/378/21,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Кураш, Дубровицького району (нині Сарненського) Рівненської області, відбулося поховання ОСОБА_4 . На кладовищі с. Кураш, відповідач ОСОБА_2 надав інтерв`ю та висловився в наступному контексті: "Сегодня у нас непоправимое горе. Ушёл из жизни добрейшей души человек священник и человек с большой буквы, батюшка Василий. Ушёл из-за того, что человек просто "сгорел". "Сгорел", защищая своих людей, защищая своих прихожан. Есть имя у тех людей, которые довели его до такого состояния. И это, прежде, ОСОБА_5 , который сделал всё для того, чтобы отобрать у него храм, и затем делает всё, чтобы отобрать у него собственный дом. Какой верх цинизма может быть у этих людей, если ребёнок приходит в школу и говорит: "Выгнали батюшку из церкви выгоним и из дома". Я обращаюсь к ним и говорю вам: "Остановитесь, пожалуйста, потому что на всё есть воля Божя и суд Божий. И если вам не просто хочется жить на этой земле, но и обречь у людей уважение и почёт, схаменитесь, остановитесь, не делайте больше того, что уже сдедали, отправив на свет такого величайшего человека".

24 жовтня 2020 року, відповідач ОСОБА_3 розмістив відеозапис з інтерв`ю ОСОБА_2 під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_2 " у відкритому доступі на сервісі YouTube за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 " на веб-сайті відео-хостингу YouTube. Також, 24 жовтня 2022 року, відповідач ОСОБА_3 на сторінці загальнодоступної групи " ІНФОРМАЦІЯ_3 " у соціальній мережі " ІНФОРМАЦІЯ_4 " за інтернет-адресою https://www.facebook.com/groups /54741/, розмістив публікацію з назвою "Про маразм нелюдів". Ця публікація містила гіперпосилання ІНФОРМАЦІЯ_5 та банер гіперпосилання на відео з назвою " ІНФОРМАЦІЯ_2 " з веб-сайту відео-хостингу YouTube. В подальшому, гіперпосилання на відеофайл з назвою " ІНФОРМАЦІЯ_2 " з виступом ОСОБА_2 було поширене іншими інтернет ресурсами, в тому числі на веб-сторінці ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Вважає, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поширили необмеженому колу осіб шляхом публічного сповіщення через мережу Інтернет негативну і недостовірну інформацію, яка містить вказівну на те, що: ОСОБА_1 вчинив дії, які призвели до факту смерті ОСОБА_4 ; ОСОБА_1 вчинив дії, направлені на відібрання у ОСОБА_4 храму; ОСОБА_1 вчиняє дії, направлені на позбавлення ОСОБА_4 власного дому.

Поширена інформація є негативною, недостовірною та порушує його особисті немайнові права, ганьбить його честь, гідність та завдає шкоди діловій репутації, спотворює та принижує оцінку з боку громадськості та суспільства.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 27 липня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації задоволено.

Визнано, що поширена ОСОБА_2 та ОСОБА_3 інформація "Сегодня у нас непоправимое горе. Ушёл из жизни добрейшей души человек священник и человек с большой буквы, батюшка Василий. Ушёл из-за того, что человек просто "сгорел". "Сгорел", защищая своих людей, защищая своих прихожан. Есть имя у тех людей, которые довели его до такого состояния. И это, прежде, ОСОБА_5 , который сделал всё для того, чтобы отобрать у него храм, и затем делает всё, чтобы отобрать у него собственный дом. Какой верх цинизма может быть у этих людей, если ребёнок приходит в школу и говорит: "Выгнали батюшку из церкви выгоним и из дома"…" є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (з наступного дня з дати набрання рішенням суду законної сили) спростувати розповсюджену ними недостовірну інформацію у спосіб, у який така інформація була поширена, а саме: шляхом розміщення на Youtube-каналі " ІНФОРМАЦІЯ_3 " за адресою: https://www.youtube.com/channel/UCkYCllGvoe4FkWX05G 83CA/ та на сторінці загальнодоступної групи "РІВНЕ ПОЛІССЯ" у Фейсбук за інтернет-адресою https://www.facebook.com/groups/54741/ без зайвих власних коментарів відеозапису з виступом ОСОБА_2 зі змістом: "Мій виступ від 23 жовтня 2020 року в якому я повідомляв про те, що "Сегодня у нас непоправимое горе. Ушёл из жизни добрейшей души человек священник и человек с большой буквы, батюшка Василий. Ушёл из-за того, что человек просто «сгорел». "Сгорел", защищая своих людей, защищая своих прихожан. Есть имя у тех людей, которые довели его до такого состояния. И это, прежде, ОСОБА_5 , который сделал всё для того, чтобы отобрать у него храм, и затем делает всё, чтобы отобрать у него собственный дом. Какой верх цинизма может быть у этих людей, если ребёнок приходит в школу и говорит: «Выгнали батюшку из церкви выгоним и из дома"…" є недостовірною інформацією та не відповідає дійсності.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій на рішення апеляційній скарзі представник відповідачів вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов неправильного висновку про те що поширена інформація є фактичним твердженням, яке не відповідає дійсності, а тому підлягає спростуванню. Вважає, що викладена інформація здійснена у формі оціночного твердження з використанням мовних засобів сатири та гіперболи. Покликається на правові позиції викладенні у постановах Верховного Суду з аналогічних правовідносин та рішення Європейського суду з прав людини.

Крім того, суд не врахував, що позивач є публічною особою, а тому критика щодо нього є значно ширшою ніж окремої пересічної особи. Вказує, що позивачем не доведено негативних наслідків, які мали місце внаслідок поширення даної інформації. Покликається як на недопустимий доказ - висновок експерта №ED-1710-14-1660.20 від 19 листопада 2020 року. Вважає, що головуючий суддя Отупор К.М. зобов`язана була заявити самовідвід, оскільки ОСОБА_4 був її духовним наставником і цей факт може викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Встановлено, що, що 24 жовтня 2020 року, відповідач ОСОБА_3 , який є власником YouTube-каналу з назвою " ІНФОРМАЦІЯ_3 " на веб-сайті відео-хостингу YouTube, розмістив на вказаному YouTube-каналі відеозапис із інтерв`ю ОСОБА_2 під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_2 " у відкритому доступі за адресою https://www.youtube.com/watch?v=rJPqWq4baig.

Крім того 24 жовтня 2022 року, відповідач ОСОБА_3 на сторінці загальнодоступної групи " ІНФОРМАЦІЯ_3 " у соціальній мережі "Facebook" за інтернет-адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 розмістив публікацію з назвою "Про маразм нелюдів". Ця публікація містила гіперпосилання ІНФОРМАЦІЯ_5 та банер гіперпосилання на відео з назвою " ІНФОРМАЦІЯ_2 " з веб-сайту відео-хостингу YouTube (а.с.33, 45).

Факт поширення вищезазначеної інформації в указаний спосіб сторонами не оспорюється.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно з частинами першою, четвертою, шостою та сьомою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (стаття 297 ЦК України).

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Під гідністю необхідно розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням (пункт 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Судження є такою думкою, у якій при її висловлюванні дещо стверджується про предмет дійсності і яка об`єктивно є або істиною чи хибною і при цьому неодмінно однією із двох. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Ознаками оціночного судження є відсутність у його складі посилань на фактичні обставини та відсутність можливості здійснити перевірку такого судження на предмет його відповідності дійсності.

Фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Ураховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок і поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності (частина друга статті 302 ЦК України).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до вищевказаних положень закону саме на відповідача покладається обов`язок: переконатися у достовірності поширеної ним інформації про те що саме ОСОБА_1 «відправив на той світ» священика, оскільки створив відповідні умови, які негативно позначилися на його здоров`ї: спочатку відібрав у служителя церкви храм, де проводилися богослужіння для громади, а потім продовжив вчиняти дії, спрямовані на привласнення належної йому нерухомості. У разі відсутності доказів достовірності оспорюваної інформації відповідач має утриматися від її поширення; надати суду докази достовірності такої інформації, а в разі їх відсутності - видалити та спростувати її.

Як вбачається з висновку лінгвістичного (семантико-текстуального) дослідження №ED-1710-14-1660.20 від 19 листопада 2020 року, що у тексті відео за посиланням https://www.youtube.сom/ watch?v=rJPqWq4baig у відеохостингу YouTube з 1 хв. 55 сек. по 2 хв. 43 сек., наявні висловлювання ОСОБА_2 : Ушёл из-за того, что человек просто "сгорел". "Сгорел", защищая своих людей, защищая своих прихожан. Есть имя у тех людей, которые довели его до такого состояния. И это, прежде, ОСОБА_5 , который сделал всё для того, чтобы отобрать у него храм, и затем делает всё, чтобы отобрать у него собственный дом. Какой верх цинизма может быть у этих людей, если ребёнок приходит в школу и говорит: "Выгнали батюшку из церкви выгоним и из дома", викладені у формі фактичних тверджень (а.с.47-58 т.1).

Аналіз вказаної інформації вказує на те, що у ній висловлено не оціночне суб`єктивне судження відносно позивача, не особисте відношення до нього, а стверджується щодо об`єктивних чітко висловлених фактів, які можуть бути перевіреними.

Будь-яких доказів правдивості, достовірності тверджень ОСОБА_2 відповідачі суду не надали і судом їх не здобуто.

З урахуванням наведених норм матеріального права, прецедентної практики Європейського суду з прав людини, суд дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, дійшов правильного висновку про те, що поширена ОСОБА_2 інформація, яку просив визнати недостовірною і спростувати позивач, має стверджувальний характер (фактичне твердження), є недостовірною, негативною для позивача, принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом статусу позивача як публічної особи не заслуговують на увагу, оскільки висловлювання ОСОБА_2 не стосувались його діяльності як сільського голови.

Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

Ухвалюючи рішення в справі про захист гідності, честі чи ділової репутації публічної особи, суд також повинен дотримуватись основоположних принципів права, зокрема презумпції невинуватості.(постанова Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі №483/1556/16-ц).

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо незаявлення суддею самовідводу, оскільки у даній справі ні ОСОБА_4 , ні його сім`я стороною у справі не були, будь-які докази на підтвердження упередженості судді в матеріалах справи відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене відповідно до ч.13ст.141ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Лук`янчук В.С. залишити без задоволення.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 27 липня 2022 року залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 2750 грн. з кожного, витрат понесених на правову допомогу.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 грудня 2022 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.