Ухвала

30 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 201/15228/17

провадження № 61-3665св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І.,

суддів: Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідачі: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_4 ,

треті особи: Служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Ліана Леонідівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року у складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Свистунової О. В., Єлізаренко І. А. у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Ліана Леонідівна, про визнання договору іпотеки недійсним, визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивачі просили:

- визнати недійсним іпотечний договір від 16 травня 2007 року № 2007-093 укладений між ОСОБА_4 та Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А. В. та зареєстрований в реєстрі за № 4584;

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л. Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 18 листопада 2016 року індексний номер - 32424630 про реєстрацію права власності за АТ КБ «ПриватБанк» на нерухоме майно - земельну ділянку кадастровий номер :03:083:0018 площею 0,0444 га за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 17497676, дата державної реєстрації 18 листопада 2016 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л. Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 18 листопада 2016 року індексний номер - 32424630 про реєстрацію права власності за АТ КБ «ПриватБанк» на нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 17497677, дата державної реєстрації 18 листопада 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що договір іпотеки № 2007-093 між ОСОБА_4 та Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» був укладений без попереднього дозволу органу опіки та піклування, що призвело до порушення існуючого права неповнолітніх дітей, які на момент укладення договору проживали та були зареєстровані в житловому будинку, а отже, мали право користування ним.

Крім того, при укладенні іпотечного договору не була отримана письмова згода ОСОБА_1 , як дружини та співвласника житлового будинку.

В тексті оспорюваного договору іпотеки є ряд неточностей, зокрема, зазначено, що це договір застави автотранспортного засобу, дата укладення договору вказана 16 травня 2006 року, в той же час іпотекою забезпечено кредитний договір від 15 травня 2007 року.

Нотаріусом, як державним реєстратором, був порушений порядок вчинення реєстраційної дії, оскільки нотаріус не пересвідчився в отриманні позивачем письмової вимоги про усунення порушень за основним зобов`язанням та повідомлення про застосування банком іпотечного застереження.

Рішення нотаріуса про державну реєстрацію права власності за банком прийнято з порушенням вимоги підпункту 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки майно, на яке було звернено стягнення підпадає, під дію даного нормативного акта.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 25 березня 2019 року під головуванням судді Ткаченко Н. В. позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнив.

Визнав недійсним іпотечний договір від 16 травня 2007 року № 2007-093, укладений між ОСОБА_4 та Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А. В. та зареєстрований в реєстрі за № 4584.

Визнав протиправним та скасував рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 18 листопада 2016 року індексний номер - 32424630 про реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на нерухоме майно - земельну ділянку кадастровий номер :03:083:0018 площею 0,0444 га за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 17497676, дата державної реєстрації 18 листопада 2016 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіною Л. Л.

Визнав протиправним та скасував рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 18 листопада 2016 року індексний номер - 32424630 про реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 17497677, дата державної реєстрації 18 листопада 2016 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіною Л. Л.

Вирішив питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що укладення відповідачем ОСОБА_4 правочину щодо нерухомого майна, яке було єдиним місцем проживання його неповнолітніх дітей без згоди органу опіки та піклування, а також відсутність у дітей іншого майна для повноцінного користування та задоволення їх потреб, призвело до порушення охоронюваних законом інтересів дітей щодо користування житлом і звузило обсяг їх права на житло, що є підставою для визнання іпотечного договору № 2007-093 від 16 травня 2007 року недійсним.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за АТ КБ «ПриватБанк» суд виходив з того, що реєстрація права власності на нерухоме майно за іпотекодержателем здійснена на підставі застереження в оспорюваному іпотечному договорі. При цьому АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів направлення вимоги про виконання кредитного зобов`язання боржнику, що свідчить про порушення іпотекодержателем порядку позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також суд вказав, що дія мораторію на примусове стягнення майна громадян, яке є забезпеченням за валютними кредитами розповсюджується і на позасудовий порядок такого стягнення.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 20 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р. апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнив частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року в частині визнання недійсним договору іпотеки скасував.

Відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання договору іпотеки недійсним.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року залишив без змін.

Приймаючи постанову від 20 серпня 2019 року, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за АТ КБ «ПриватБанк» відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права.

Встановивши, що батьки, які на момент укладення договору іпотеки були законними представниками дітей свідомо передали будинок та земельну ділянку в іпотеку, а також встановивши відсутність у дітей права власності на майно, передане в іпотеку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання договору іпотеки недійсним та задоволення позову в цій частині.

Верховний Суд постановою від 14 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнив частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень скасував, а справу в цій частині передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року залишив без змін.

Суд касаційної інстанції погодився із висновками апеляційного суду в частині відсутності підстав для визнання недійсним іпотечного договору від 16 травня 2007 року № 2007-093, оскільки належні та допустимі докази того, що оспорюваний правочин суперечить інтересам дітей, звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дітей щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло, судам не надано.

Разом із тим вказував, що судам належить надати оцінку укладеному 15 травня 2007 року між СПД ФО ОСОБА_5 та АТ КБ «ПриватБанк» кредитному договору № 2007-093, встановивши чи є він споживчим, з`ясувати на підставі яких документів нотаріусом, як державним реєстратором, прийнято оспорювані рішення про реєстрацію за банком права власності на предмет іпотеки.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 01 лютого 2022 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнив частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень змінив в частині правового обґрунтування задоволення позовних вимог.

Приймаючи постанову про зміну мотивів, суд апеляційної інстанції виходив з того, що цільовим призначенням кредитного договору є надання кредиту для оборотних коштів, тобто поточних витрат фінансових (грошових) коштів, які у процесі господарювання здійснюють певний кругообіг (проходять грошову, виробничу й товарну стадії, тощо). Отже, кредитний договір від 15 травня 2007 року № 2007-093 не є споживчим, тому на нього не поширюються норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Разом із тим, апеляційний суд, встановивши, що АТ КБ «ПриватБанк» не надало реєстратору (нотаріусу) всіх необхідних документів для проведення державної реєстрації права власності на предмети іпотеки за іпотекодержателем, а саме: доказів проведення оцінки нерухомого майна та доказів отримання іпотекодавцем повідомлення про намір звернути стягнення на предмети іпотеки з результатами оцінки цього майна, дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку та житловий будинок із прибудинковими спорудами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2022 року представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Істамова І. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року в якій просить оскаржену постанову скасувати, а у задоволенні позову відмовити повністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Представник заявника вказує, що у лютому 2016 року від АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я іпотекодавця було надіслано лист із зворотнім повідомленням про порушення умов договору та задоволення вимог шляхом набуття права власності на нерухоме майно. Вказане повідомлення отримано ОСОБА_1 26 лютого 2016 року, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання, яке міститься у матеріалах реєстраційної справи, однак апеляційний суд на вказане належної уваги не звернув та вказав протилежне.

Аргументом касаційної скарги також є те, що висновки про наявність підстав для задоволення позову, в оскарженій частині, не узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 638/20000/16-ц (провадження № 14-2цс19).

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 16 серпня 2022 року відкрив провадження у цій справі та витребував її матеріали із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Справа № 201/15228/17 надійшла до Верховного Суду 26 вересня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2022 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

10 серпня 1991 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб (а. с. 7 том 1).

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6 , 1992 року народження, ОСОБА_3 , 1994 року народження, ОСОБА_7 , 2003 року народження та ОСОБА_8 2006 року народження, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а. с. 8-10 том 1).

16 травня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_4 уклали договір іпотеки № 2007-093, в забезпечення виконання зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (далі - СПД ФО) ОСОБА_5 за кредитним договором від 15 травня 2007 року № 2007-093 (а. с. 12-16, 56-60, 113-117 том 1).

Відповідно до умов іпотечного договору, ОСОБА_4 передав банку в іпотеку домоволодіння на АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0444 га, кадастровий номер № :03:083:0018 за тією ж адресою, які належать іпотекодавцю на праві власності (а. с. 18, 19 том 1).

ОСОБА_1 в заяві від 16 травня 2007 року, підпис на якій засвідчено нотаріусом Римською А. В. за реєстровим № 4582, дала згоду своєму чоловіку ОСОБА_4 на передачу в іпотеку домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 54 том 1).

Згідно відміток у паспортах ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , вони зареєстровані в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 09 лютого 2006 року (а. с. 34, 63 том 1).

Відповідно до поданої нотаріусу при укладенні договору іпотеки довідки голови квартального комітету від 16 травня 2007 року, на АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1 ; відомостей про реєстрацію чи проживання неповнолітніх дітей у житловому будинку вказана довідка не містить (а. с. 55 т.1).

Згідно копії витягу із будинкової книги, акту від 05 лютого 2018 року, довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщені осіб від 07 жовтня 2017 року, довідки про склад сім`ї та місце реєстрації від 05 лютого 2018 року встановлено, що на момент укладення спірного договору іпотеки ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 20, 72, 73 том 1).

На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 листопада 2016 року, прийнятого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіною Л. Л., право власності на домоволодіння та земельну ділянку кадастровий номер :03:083:0018 площею 0,0444 га за адресою: АДРЕСА_1 15 листопада 2016 року зареєстровано за АТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 177-179 том 1).

Апеляційний суд встановив, що у червні 2009 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» зверталось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_5 , ОСОБА_12 про солідарне стягнення, в тому числі й за кредитним договором від 16 травня 2007 року № 2007-093, заборгованості у розмірі 157 940,50 доларів США (цивільна справа № 2-418/2011).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2011 року, з врахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 24 лютого 2012 року, у цивільній справі № 2-418/2011 позовні вимоги ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_5 , ОСОБА_12 про стягнення заборгованості залишені без розгляду. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 2 823 грн.

Апеляційний суд встановив, що у вказаній цивільній справі наявна також копія кредитного договору від 15 травня 2007 року № 2007-093, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 , за умовами якого в рамках програми мікрокредитування, при наявності вільних грошових коштів, банк зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 150 000 доларів США на строк і на умовах, передбачених даним договором (пункт 1.1 договору).

Згідно пункту 1.3 кредитного договору від 15 травня 2007 року № 2007-093, кредит надається на наступні цілі: оборотні кошти.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_5 з 01 жовтня 2001 року до 26 вересня 2014 року був зареєстрований як суб`єкт господарської (підприємницької) діяльності з видами діяльності: автомобільного регулярного транспорту (основний) та роздрібної торгівлі автомобільними деталями та приладдям.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року справу № 759/5454/19 за позовом ОСОБА_13 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Макарова О. В. про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації прав власності за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду виходила із того, що у доктрині приватного права та судовій практиці є усталеним, що для застосування віндикації між відповідачем та позивачем мають бути відсутні зобов`язально-правові відносини, порушення яких і стало причиною позбавлення позивача володіння своєю річчю, тобто право на віндикаційний позов надається лише суб`єкту речово-правових правовідносин. Тобто віндикація, як спосіб захисту, застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Також вказувала, що відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оспорено іпотекодавцем у суді, що є для іпотекодавця гарантією дотримання іпотекодержателем вимог закону щодо підстав та процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Тому належним та ефективним способом захисту позивача, який вважає, що його право порушене тим, що право власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, зареєстроване за відповідачем (іпотекодержателем) на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), є позов про скасування рішення про державну реєстрацію права власності іпотекодержателя на це майно.

Питання належного та ефективного способу захисту в контексті статті 37 Закону України «Про іпотеку», з урахуванням впливу принципу реєстраційного підтвердження володіння нерухомим майном відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є першочерговим для вирішення позову про скасування рішення про державну реєстрацію права власності іпотекодержателя на це майно.

Підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначила уточнення висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у її постанові від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19 (провадження № 14-212цс21).

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2022 року справу № 759/5454/19 прийнято та призначено до розгляду.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Оскільки правовідносини у справі № 759/5454/19, яку передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, подібні правовідносинам у справі № 201/15228/17, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 201/15228/17.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 201/15228/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Ліана Леонідівна, про визнання договору іпотеки недійсним, визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності до закінчення розгляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 759/5454/19 (провадження № 14-81цс22).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А. І. Грушицький

Судді І. В. Литвиненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. В. Пророк