КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 759/23181/21

номер провадження №22-ц/824/9766/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року /суддя Бабич Н.Д./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягненні пені за затримку виплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

13.10.2021 р. до суду надійшов вказаний позов, в якому ОСОБА_1 просила стягнути пеню за несплату аліментів за постановою Київського апеляційного суду від 19.04.2021 р. та рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2021 р. за період з 02.2019 р по 04.2021 р. в розмірі 75300,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено./а.с. 100-101/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, відповідач зобов`язаний утримувати дитину або сплачувати аліменти свої відповідності до закону. Вказувала, що ч. 1 ст. 196 СК України передбачено сплату пені у разі виникнення заборгованості за кожен день прострочення виплати. При цьому, наголошувала, що відповідач за позовом не посилався на обставини затримки заробітку чи затримки банками переказу аліментів, а отже затримка аліментів сталась виключно з його вини. Вказувала, що судом першої інстанції не враховано положення Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3.

ОСОБА_3 про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлявся шляхом направлення поштової кореспонденції, яка повернулась на адресу суду без вручення та шляхом публікації на офіційному сайті судової влади. З відзивом не звертався.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2021 р. було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. (а.с.5-8).

Постановою Київського апеляційного суду від 19.04.2021 р., рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2021 р. змінено та стягнуто з відповідача на користь позивач аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., починаючи з 31.01.2019 р. (а.с.9-16).

13.05.2021 р. державним виконавцем Святошинської виконавчої служби було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65391073 (а.с.19).

Відповідно до довідки про розрахунок заборгованості, складеної державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Барановським Б.В. заборгованість відповідача зі сплати аліментів за період з січня 2019 року по червень 2021 р. становить 60880,72. грн. (а.с.20).

Як вбачається з даної довідки вона розрахована за весь період з якого в постанові Київського апеляційного суду від 19.04.2021 р, зазначено стягувати аліменти. Також вбачається, що станом на 06.2021 р., відповідач сплатив 29 119, 28 грн.

Як вбачається з довідки КП Святошинське лісопаркове господарство Батуркін Б.О., працює в даному підприємстві з 24.01.2018 р. на посаді головного механіка (а.с.54).

Згідно довідки КП Святошинське лісопаркове господарство від 06.01.2022 р. вбачається що ОСОБА_3 отримує заробітну плату на даному підприємстві, його сукупний дохід за 2021 рік складає 457 472, 29 грн. (а.с.55).

Як вбачається з матеріалів справи виконавче провадження на виконання виконавчого листа було відкрито 13.05.2021 р. (а.с.20).

24.05.2021 р. вказана постанова ВП № 65391073 від 17.05.2021 була отримана за місцем роботи відповідача (а.с.68).

Згідно звітів про здійснення відрахування та виплати з ОСОБА_3 , йдуть відрахування за ВП № 65391073 по виконавчому листу 759/1993/19 виданого 05.05.2021 р. у розмірі 50% із заробітної плати, включаючи заборгованість. (а.с.60-67).

Таким чином судом першої інстанції встановлено, що з моменту отримання постанови за місцем роботи відповідача відбувалось відрахування за ВП № 65391073 по виконавчому листі 759/1993/19 виданого 05.05.2021 р. по 3000,00 грн. щомісячно та частково стягувався борг кожного місяця у сукупному розмірі у межах 50% від заробітної плати.

Згідно довідки про розрахунок заборгованості, складеної державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 18.01.2022 р., становить 3000,00 грн. (а.с. 86).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався нормами ст. 196, 197 СК України, які регламентують, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Вищевказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19, згідно якого відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Зважаючи на те, що виконавче провадження відкрито 13.05.2021 р. на підставі постанови Київського апеляційного суду від 19.04.2021 р., судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що в діях відповідача відсутня винна поведінка щодо несплати аліментів оскільки у відповідача обов`язок по сплаті аліментів виник лише 19.04.2021 р. після постановлення рішення суду апеляційної інстанції. Крім того, відповідач сплачував щомісячні платежі на сплату аліментів своєчасно, та заборгованість по аліментах виникла з незалежних від нього причин, що також свідчить про відсутність в нього умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментах, а тому підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у суду немає, відтак з цих підстав суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Доводи апеляційної скарги, про те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину при цьому він не посилався на обставини затримки заробітку чи затримки банками переказу аліментів, а отже затримка аліментів сталась виключно з його вини, апеляційним судом відхиляються з огляду на таке.

Так, позивачем ставляться вимоги про стягнення пені за 02.2019 по 02.2021 р.р. - 24 місяці; за 03.2021 р. 70 днів; за 04.2021 р. 40 днів, при цьому виконавче провадження відкрито 13.05.2021 р. і з червня 2021 р. почались відрахування за вказаним виконавчим провадженням.

При цьому, з розрахунку заборгованості за виконавчим провадженням вбачається внесення коштів на погашення заборгованості та поточну оплату аліментів розпочалось саме з моменту відкриття виконавчого провадження.

Так, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду висловлено правову позицію у справі № 754/4461/21 у постанові від 9 листопада 2022 року, про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Обов`язок платника виник з моменту рішення Київського апеляційного суду від 19.04.2021 р. /а.с. 9-15/ за період з 31.01.2019 р., тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у суду немає

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: