ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/516/22 Номер провадження 22-ц/814/4575/22Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.

Суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 липня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Регіональний сервісний центр МВС в Полтавській області, про визнання права власності на транспортний засіб за набувальною давністю

УСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохав визнати за ним право власності за набувальною давністю на транспортний засіб марки Volkswagen, моделі LT 35, білого кольору, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 .

Позовні вимоги обґрунтував тим, що з вересня 2011 він володіє транспортним засобом Volkswagen, моделі LT 35, білого кольору, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 . Співвласниками автомобіля є відповідачі у справі.

Даний транспортний засіб він придбав у ОСОБА_4 , який в подальшому зобов`язався переоформити його згідно вимог чинного законодавства. На підтвердження вказаного факту ОСОБА_2 було надано довіреність на його ім`я. Позивачу було відмовлено у проведенні перереєстрації транспортного засобу через відсутність згоди другого співвласника. Вважає, що він є добросовісним набувачем, оскільки відкрито користувався автомобілем з 2011 року, здійснював його ремонт, а тому має право на визнання права власності за набувальною давністю.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохав рішення місцевого суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення його позовних вимог. Вказував на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, та що висновки місцевого суду про те, що початок строку обліку періоду набувальної давності повинен обраховуватися після закінчення терміну дії доручення є помилковим.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, власником автомобіля Volkswagen, моделі LT 35, білого кольору, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 є відповідачі у справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На підставі цивільно правового доручення від 23.09.2011, наданого ОСОБА_2 , позивачу у справі надано право користування та розпорядження автомобілем Volkswagen, моделі LT 35, білого кольору, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 . Термін дії довіреності до 23.09.2021.

Встановивши вказані обставини, місцевий суд дійшов висновку, що давність володіння транспортним засобом має бути обрахована з дати закінчення терміну дії доручення. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позивачем не було доведено наявність всіх трьох складових для визнання права власності за набувальною давністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно із пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Тлумачення статті 344 ЦК України свідчить, що для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідні такі умови: річ, що опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою; володілець суб`єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно.

При вирішенні спору місцевий суд вірно врахував правові висновки Верховного Суду висловлені в постанові Великої Палата Верховного Суду від 14 травня 2019 року по справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 квітня 2022 року по справі № 740/3305/20 (провадження № 61-5786св21), зокрема, що «Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Місцевий суд вірно дослідив, що позивач на законній підставі (цивільно-правового доручення) заволодів спірним транспортним засобом та добросовісно, відкрито і безперервно ним володів.

Місцевий суд вірно зазначив, що початок обрахування строку набувальної давності розпочався після спливу терміну дії цивільно правового доручення, тобто з 24.09.2021.

На час звернення позивача до суду встановлений законом п`ятирічний термін володіння майном не сплив, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що строк набувальної давності повинен обраховуватися з моменту заволодіння ним автомобілем, тобто з 2011 року, - є безпідставними.

Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Отримавши спірний автомобіль в користування, позивач у справі знав про правові підстави набуття ним права користування спірним автомобілем, а не у власність, на підставі виданої довіреності.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного перегляду справи, - відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді А.І. Дорош

О.А. Лобов