У Х В А Л А

29 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 381/2814/17

провадження № 61-11329ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Гірченком Олександром Анатолійовичем, на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2022 року, додаткову постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фастівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішень міської ради, державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за позовом Фастівської міської ради Київської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу тимчасової споруди,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Виконавчого комітету Фастівської міської ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3 ), просила визнати недійсними рішення Фастівської міської ради від 01 листопада 2005 року № 3/47-ХХХУІ-ІУ, від 21 грудня 2006 року № ХІІ-У, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1 , виданий ФОП ОСОБА_3 та зобов`язати Фастівську міську раду вчинити дії.

30 серпня 2017 року ФОП ОСОБА_3 подав зустрічний позов, просив зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати йому користуватись земельною ділянкою на АДРЕСА_2 та повернути самовільно зайняту земельну ділянку під металевим гаражем.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2017 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано їх в одне провадження.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2020 року замінено неналежного відповідача у справі - ФОП ОСОБА_3 на належного відповідача - ОСОБА_3 .

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2020 року задоволено клопотання про заміну неналежного відповідача належним та замінено неналежного відповідача - Виконавчий комітет Фастівської міської ради на належного відповідача - Фастівську міську раду Київської області.

04 травня 2020 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги, просив зобов`язати ОСОБА_1 усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою на АДРЕСА_2 загальною площею 0,0730 га, кадастровий номер :09:007:0100, шляхом демонтажу металевого гаражу, що знаходиться на цій земельній ділянці, за власний рахунок.

20 травня 2020 року позивачка за первісним позовом уточнила первісні позовні вимоги, просила: скасувати рішення Фастівської міської ради від 01 листопада 2005 року № 3/47-ХХХУІ-ІУ «Про надання дозволу на викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення ФОП ОСОБА_4 » у АДРЕСА_3 ; скасувати рішення Фастівської міської ради від 21 грудня 2006 року № 1/37-ХІІ-У «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення ФОП ОСОБА_4 » у АДРЕСА_3 ; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,073 га у АДРЕСА_3 , виданий на ім`я ОСОБА_3 ; скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею 0,073 га у АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_2 ), кадастровий номер :09:007:0100, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, площею 0,073 га, серія ЯЕ 098336, від 14 лютого 2007 року, та видалити запис із реєстру; скасувати у Державному земельному кадастрі кадастровий номер :09:007:0100, присвоєний земельній ділянці площею 0,073 га на АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_2 що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку, площею 0,0073 га, серія ЯЕ № 098336, від 14 лютого 2017 року, та видалити запис із цього реєстру.

19 жовтня 2021 року Фастівська міська рада Київської області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу тимчасової споруди - металевого гаража.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2022 року в первісному позові відмовлено, зустрічний позов та позов Фастівської міської ради Київської області задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 земельною ділянкою на АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0730 га, кадастровий номер :09:007:0100, шляхом демонтажу металевого гаражу, що знаходиться на цій земельній ділянці за власний рахунок.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2022 року заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 11 600,00 грн.

В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2022 року та додаткове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2022 року залишено без змін.

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 через адвоката Гірченка О. А. звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2022 року, додаткову постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Згідно з частиною першою статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

У касаційній скарзі заявниця зазначає, що підставами касаційного оскарження рішень судів є: не дослідження доказів у справі (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України), Київський апеляційний суд порушив пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, оскільки встановив обставини, що мають суттєве значення у справі, проте належним чином не обґрунтовує ці підстави касаційного оскарження, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Зазначення підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України (невстановлення судом фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази), може бути підставою для скасування судового рішення лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Отже, для застосування підстав касаційного оскарження судового рішення, передбачених пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, необхідно визначити одну із підстав касаційного оскарження, передбачену пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Враховуючи наведене, заявниці необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги, у якій зазначити передбачені підстави касаційного оскарження судових рішень, а також надіслати суду копії нової редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки заявниця не виконала вимоги пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме: не додала документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.

За подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах (частина шоста статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

У разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою (абзац 2 частини другої статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення позивача до суду) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.

З позовом ОСОБА_1 звернулася у 2017 році, у травні 2020 року уточнила позовні вимоги. З рішень судів відомо, що позивачка визначила п`ять вимог немайнового характеру. Ставка судового збору за вимогу немайнового характеру становить 840,80 грн, тому розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги становить 8 408,00 грн ((840,80 грн?5)?200%).

З позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення металевого гаражу ОСОБА_3 звернувся у 2017 році, уточнивши його у 2020 році. Ставка судового збору за вимогу немайнового характеру становить 840,80 грн, тому розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги становить 1 681,60 грн (840,80 грн?200%).

Фастівська міська рада звернулась до суду з позовом у 2021 році.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення позивача до суду) за подання до суду юридичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 270,00 грн.

Позов Фастівської міської ради містить одну вимогу немайнового характеру. Ставка судового збору за вимогу немайнового характеру становить 2 270,00 грн. Тому розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги становить 4 540,00 грн (2 270,00 грн?200%).

Оскільки справа містить три позови, а заявниця оскаржує рішення судів попередніх інстанцій повністю, їй необхідно сплатити судовий збір за вимоги, які містяться в кожному позові з урахуванням уточнення цих позовних вимог у 2020 році (1 681,60 грн+8408,00 грн+4 540,00 грн=14 629,60 грн).

Враховуючи те, що до касаційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 3 363,20 грн, ОСОБА_1 необхідно доплатити 11 266,40 грн.

У випадку наявності підстав для звільнення заявниці від сплати судового збору, ОСОБА_1 необхідно надати належні докази.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Гірченком Олександром Анатолійовичем, залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник