Номер провадження: 22-ц/813/8113/22
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Приходько Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л. А. (суддя-доповідач)

суддів: Семиженка Г. В.,

Склярської І. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ільченко Наталії Станіславівни подану від імені та в інтересах ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2022 року у складі головуючого судді Бузовського В.В.,

встановив:

15 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Позов мотивований тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2009 року з ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси розмір аліментів збільшено до 2000.00грн. щомісячно.

13 вересня 2010 року відкрито виконавче провадження № 21312060 з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів.

З 2019 року аліментні зобов`язання відповідачем виконуються несвоєчасно, він безпідставно здійснює затримку виплати коштів на 2-4 місяці, що призвело до несвоєчасного отримання дитиною фінансової допомоги.

Посилаючись на вимоги статті 196 СК України, яка передбачає відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати, ОСОБА_1 вважала, що із відповідача на її користь підлягає стягненню пеня за період з 01 серпня 2019 року по 01 липня 2021 року в сумі 28100.00грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2022 року з урахуванням ухвали від 04 серпня 2022 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2019 року по 01 липня 2021 року у розмірі 28100.00грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до розрахунків складених Другим Суворовським ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області заборгованість по сплаті аліментів за боржником ОСОБА_2 становить станом: на 28 січня 2020 року - 2000.83грн.; на 28 травня 2020 року - 2000.83грн.; на 31 грудня 2020 року - 8000.83грн.; на 31 березня 2021 року - 8000.83грн.; на 30 червня 2021 року - 10000.83грн.

Суд першої інстанції, посилаючись на положення статті 196 СК України, погодився з розрахунком неустойки проведеним позивачем, вказавши, що обставин з якими закон пов`язує зменшення розміру пені, або звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення судом не встановлено.

В апеляційній скарзі адвокат Ільченко Н.С., діючи в інтересах ОСОБА_2 просила рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач та його представник були повідомлені про дату та час судового засідання призначеного на 01 серпня 2022 року на 14:30 годину. Представник відповідача, адвокат Ільченко Н.С. в судове засідання з`явитися не змогла у зв`язку із хворобою малолітньої дитини, про що було повідомлено суду. Відповідач ОСОБА_2 також не мав можливості бути присутнім в судовому засіданні з поважних причин оскільки у зв`язку із мобілізаційним призовом він проходив ряд обов`язкових, медичних обстежень, а через виявлення тяжких хвороб - додатково ряд спеціалізованих обстежень, які потребували тимчасової госпіталізації. Про судове засідання призначене на 02 серпня 2022 року ні відповідач, ні його представник повідомлені у встановленому законом порядку не були.

Висновок суду про те, що відповідач з 2019 року регулярно порушує аліментні зобов`язання, безпідставно затримуючи виплату на 2-4 місяці зроблений лише на підставі доводів позовної заяви. Проте, відповідач з 2019 року, на підставі усної домовленості з позивачем, регулярно сплачує аліменти за декілька місяців, збираючи кошти єдиним платежем, щоб сума переводу була більшою і корисною. І ніяких питань з цього приводу ні у ОСОБА_1 , ні у державного виконавця не виникало до того часу, коли державний виконавець черговий платіж від 11 грудня 2020 року у розмірі 8000грн., із призначенням платежу - сплата аліментів, перерахувала за іншим виконавчим провадженням, де стягувачем також є ОСОБА_1 , та який не має відношення до аліментів. На неодноразові звернення, щодо неправомірного перерахування коштів та нарахування не існуючої заборгованості ОСОБА_2 помилка у розрахунках до теперішнього часу не усунута.

Посилаючись на положення статті 196 СК України, якими відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, зазначивши, що доводи відповідача про наявність між сторонами домовленості про сплату аліментів на дитину одним платежем за кілька місяців є неправдивими, та спростовуються розрахунками заборгованості по аліментам, з яких вбачається, що відповідач сплачував аліменти різними сумами як йому забажається, а з січня 2022 року кошти на дитину взагалі не поступають. Твердження відповідача про необізнаність щодо наявності іншого виконавчого провадження не відповідають дійсності оскільки представник ОСОБА_2 приймала участь у розгляді справи про стягнення додаткових витрат.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року, відповідно до вимог частини 2 статті 369 ЦПК України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2007 року, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2009 року розірвано.

Сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2009 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 гривень щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною віку 18 років, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 червня 2015 року збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 червня 2015 року (справа №2-523/3978/15-ц) на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 500грн. до 900 грн., починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття ОСОБА_3 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2017 року та постановою Верховного Суду від 21 березня 2018 року, збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 червня 2015року (справа №2-523/3978/15-ц) на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 900 гривень до 2000 гривень починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття ОСОБА_3 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки виданої Другим Суворовським ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 04 листопада 2019 року, відповідно до матеріалів виконавчого провадження №21312060, відкритого 13 вересня 2010 року з примусового виконання виконавчого листа №2-528 від 19 жовтня 2009 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 , станом на 04 листопада 2019 року наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої становить 6 000,83грн.

З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 28 січня 2020 року №58738, складеному державним виконавцем, станом на 31 грудня 2020 року, вбачається, загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів за боржником ОСОБА_2 становить 8000.83грн, зокрема:

за листопад 2019 року: заборгованість на 30 число поточного місяця - 2000.00грн, сукупний розмір заборгованості - 8000.83грн.;

за грудень 2019 року: заборгованість на 30 число поточного місяця - 2000.00грн, сукупний розмір заборгованості -0.83грн. 24 грудня 2019 року сплачено 10000.00грн;

за січень 2020 року: заборгованість на 30 число поточного місяця - 2000.00грн, сукупний розмір заборгованості -2000.83грн.;

за лютий 2020 року: заборгованість на 30 число поточного місяця - 2000.00грн, сукупний розмір заборгованості -4000.83грн.;

за березень 2020 року: заборгованість на 30 число поточного місяця - 2000.00грн, сукупний розмір заборгованості -6000.83грн.;

за квітень 2020 року: заборгованість на 30 число поточного місяця - 2000.00грн, сукупний розмір заборгованості -0.83грн.; 24 квітня 2020 року сплачено 8000.00грн;

за травень 2020 року: заборгованість на 30 число поточного місяця - 2000.00грн, сукупний розмір заборгованості -2000.83грн.;

за червень 2020 року: заборгованість на 30 число поточного місяця - 2000.00грн, сукупний розмір заборгованості -4000.83грн.;

за липень 2020 року: заборгованість на 30 число поточного місяця - 2000.00грн, сукупний розмір заборгованості -6000.83грн.;

за серпень 2020 року: заборгованість на 30 число поточного місяця - 2000.00грн, сукупний розмір заборгованості -0.83грн.; 17 серпня 2020 року сплачено 8000.00грн.

за вересень 2020 року: заборгованість на 30 число поточного місяця - 2000.00грн, сукупний розмір заборгованості -2000.83грн.;

за жовтень 2020 року: заборгованість на 30 число поточного місяця - 2000.00грн, сукупний розмір заборгованості -4000.83грн.;

за листопад 2020 року: заборгованість на 30 число поточного місяця - 2000.00грн, сукупний розмір заборгованості -6000.83грн.;

за грудень 2020 року: заборгованість на 30 число поточного місяця - 2000.00грн, сукупний розмір заборгованості -8000.83грн.

З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 14 квітня 2021 року №23794, складеному державним виконавцем станом на 31 березня 2021 року, вбачається, що загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів за боржником ОСОБА_2 становить 8000.83грн, зокрема:

за січень 2021 року: заборгованість з моменту відкриття виконавчого провадження - 8000.83грн, сукупний розмір заборгованості -10000.83грн.;

за лютий 2021 року: заборгованість з моменту відкриття виконавчого провадження - 10000.83грн, сукупний розмір заборгованості -12000.83грн.;

за березень 2021 року: заборгованість з моменту відкриття виконавчого провадження - 12000.83грн, сукупний розмір заборгованості -8 000.83грн., сплачено у березні 2021 року 6000.00грн.

З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 07 липня 2021 року №39682, складеному державним виконавцем станом на 30 червня 2021 року, вбачається, що загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів за боржником ОСОБА_2 становить 10000.83грн, зокрема:

за квітень 2021 року: заборгованість з моменту відкриття виконавчого провадження - 8000.83грн, сукупний розмір заборгованості -10000.83грн.;

за травень 2021 року: заборгованість з моменту відкриття виконавчого провадження - 10000.83грн, сукупний розмір заборгованості -12000.83грн.;

за червень 2021 року: заборгованість з моменту відкриття виконавчого провадження - 12000.83грн, сукупний розмір заборгованості - 14000.83грн., сплачено у червні 2021 року 4000.00грн.

Згідно з наданим позивачкою розрахунком загальна сума неустойки (пені), склала 28100.00грн.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України (далі - СК України).

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частини сьома-восьма статті 7 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

Частиною 1 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Незалежно від способу стягнення аліментів, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для покладення на відповідача відповідальності за прострочення сплати аліментів, проте не навів розрахунку пені, погодившись із запропонованим позивачем розрахунком та не перевірив його правильність.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 за рішенням суду зобов`язаний щомісячно сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини.

Проте, починаючи з серпня 2019 року ОСОБА_2 сплачує аліменти не щомісячно, як визначено рішенням суду, а раз на декілька місяців, у зв`язку із чим періодично виникає заборгованість.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 з 2019 року сплачує аліменти єдиним платежем за кілька місяців на підставі усної домовленості з позивачкою не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом, та суперечать судовому рішенню, яким чітко визначена періодичність аліментних платежів - щомісячно.

Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладений на платника аліментів, проте відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження цих доводів. Крім того, заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_1 категорично заперечувала факт наявності такої домовленості.

Разом з тим апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, щодо неврахування при визначені розміру пені сплату аліментів за період з вересня по грудень 2020 року, здійснену відповідачем 11 грудня 2020 року.

Як вбачається з доданої до апеляційної скарги квитанції № 2171-6360-8181-5586 від 11 грудня 2020 року ОСОБА_2 здійснив платіж у сумі 8000.00грн на депозитний рахунок Другого Суворовського ВДВС в м. Одеси ПМУМЮ (м.Одеса), із призначенням платежу - оплата аліментів ОСОБА_2 вересень-грудень(включно) 2020року.

Проте державним виконавцем Дойчевою В.Ю. вказані кошти перераховані стягувачу ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №АСВП 63808795 з примусового виконання виконавчого листа № 523/1590/20 від 20 листопада 2020 року виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання малолітньої доньки, що підтверджується листами Другого Суворовського ВДВС в м. Одеси ПМУМЮ (м.Одеса) №110 від 05 січня 2021 року та №51884 від 30 серпня 2021 року.

Враховуючи, що ОСОБА_2 11 грудня 2020 року перераховувалися грошові кошти в сумі 8000.00грн саме з метою сплати аліментів за період часу з вересня по грудень 2020 року, проте вони були, без погодження з платником аліментів, перераховані державним виконавцем стягувачу ОСОБА_1 за іншим виконавчим провадженням, колегія суддів вважає за необхідне врахувати вказаний платіж при визначені розміру пені.

Визначаючи розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, колегія суддів враховує, що встановлене частиною першою статті 196 СК України правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Зазначені висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), у зв`язку із чим відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Крім того, при обрахуванні розміру пені за заборгованістю зі сплати аліментів слід приймати до уваги викладену Верховним Судом у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) правову позицію щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди, а також щодо формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», що міститься у частині першій статті 196 СК України.

Так, Верховний Суд зазначив, що «при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується».

З матеріалів справи вбачається, що за період часу з серпня 2019 року по червень 2021 року ОСОБА_2 періодично сплачував заборгованість по аліментам.

Так, ОСОБА_2 сплачено: 24 грудня 2019 року - 10000.00грн на погашення заборгованості по аліментам за період з серпня по грудень 2019 року(а.с.19); 27 квітня 2020 року - 8000.00грн на погашення заборгованості по аліментам за період з січня по квітень 2020 року(а.с.20); 17 серпня 2020 року - 8000.00грн на погашення заборгованості по аліментам за період з травня по серпень 2020 року(а.с.21); 11 грудня 2020 року - 8000.00грн на погашення заборгованості по аліментам за період з вересня по грудень 2020 року(а.с.134), які не були враховані державним виконавцем при визначені розміру заборгованості; 29 березня 2021 року - 6000.00грн на погашення заборгованості по аліментам за період з січня по березень 2021 року(а.с.134); 18 червня 2021 року - 2000.00грн на погашення заборгованості по аліментам за квітень 2021 року та 22 червня 2021 року - 2000.00грн за травень 2021 року (а.с.23).

У розрахунку пені, наданого позивачем, з яким погодився суд першої інстанції, не враховані грошові кошти перераховані ОСОБА_2 11 грудня 2020 року на погашення заборгованості по аліментам за період з вересня по грудень 2020 року.

Зважаючи на те, що вказані кошти були сплачені ОСОБА_2 на депозитний рахунок виконавчої служби саме на погашення заборгованості по аліментам за вказаний період, що вбачається з квитанції про сплату коштів, проте державним виконавцем, без погодження з платником аліментів, були перераховані стягувачу, позивачу у цій справі, за іншим виконавчим провадженням, колегія суддів вважає, що розмір пені за платежами за період з вересня по грудень 2020 року має бути розрахований виходячи з кількості днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати, а саме до 11 грудня 2020 року (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), а не на день здійснення розрахунку.

Крім того, у розрахунку пені доданому до позовної заяви позивачем неправильно розраховано кількість днів заборгованості враховуючи дату фактичної сплати аліментів, зокрема у вересні, жовтні, листопаді 2019 року, у січні, лютому, березні 2020 року. Також у вказаному розрахунку не правильно вказана фактична дата сплати аліментів у березні 2021 року, оскільки як вбачається з наданої відповідачем квитанції аліменти ним були перераховані 29 березня 2021 року, а не 31 березня 2021 року, як це зазначено у розрахунку.

Розрахунок пені по аліментах за період з серпня 2019 року по червень 2021 року належить здійснювати таким чином:

№Заборгованість по аліментах за відповідний місяцьДата фактичної виплатиКількість днів прострочення заборгованості по аліментах за відповідний місяць, Розрахунок пеніРозмір пені за відповідний період
1.серпень 2019 2000грн24.12.0*114 *1%2280
2.вересень 2019 2000грн24.12.*84 *1%1680
3.жовтень2019 2000грн24.12.* 53*1%1060
4.листопад2019 2000грн24.12.*23 *1%460
5.грудень 2019 2000грн24.12.201902000*0*1%0
6.січень 2020 2000грн24.04.*83*1%1660
7.лютий 2020 2000грн24.04.*54*1%1080
8.березень 2020 2000грн24.04.*23*1%460
9.квітень 2020 2000грн24.04.202002000*0*1%0
10.Травень 2020 2000грн17.08.*77*1%1540
11.Червень 2020 2000грн17.08.*47*1%940
12.Липень 2020 2000грн17.08.*16*1%320
13.Серпень 2020 2000грн17.08.202002000*0*1%0
14.Вересень 2020 2000грн11.12.*71*1%1420
15. Жовтень 2020 2000грн11.12.*40*1%800
16.Листопад 2020 2000грн11.12.*10*1%200
17.Грудень 2020 2000грн11.12.202002000*0*1%0
18.Січень 2021 2000грн29.03.*41*1%820
19.Лютий 2021 2000грн29.03.*28*1%560
20.Березень 2021 2000грн29.03.202002000*0*1%0
21.Квітень 2021 2000грн18.06.*48*1%960
22.Травень 2021 2000грн22.06.*17*1%340
23.Червень 2021 2000грнНа момент звернення до суду не прострочений02000*0*1%0

Отже загальний розмір пені становить 16580.00грн.

Сукупний розмір пені станом на дати фактичної виплати становить: 24 грудня 2019 року - 5480.00грн (заборгованість серпень - листопад 2019 року - 8000.00грн); 24 квітня 2020 року - 3200.00грн (заборгованість за січень - березень 2020 року - 6000.0грн); 17 серпня 2020 року - 2800грн(заборгованість травень- липень 2020 року - 6000.00грн); 11 грудня 2020 року - 2420грн(заборгованість за вересень -листопад 2020 року - 6000.00грн); 29 березня 2021 року - 1380грн(заборгованість січень - лютий 2021 року - 4000.00); 18 червня 2021 року - 960грн(заборгованість квітень 2021 року - 2000.00грн); 22 червня 2021 року - 340грн(заборгованість за травень 2021 року - 2000.00). Отже нарахований розмір пені не перевищує сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Доводи апеляційної скарги про розгляд судом справи у відсутність відповідача, належним чином не повідомленого про судове засідання призначене на 02 серпня 2022 року, не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що сторони були повідомлені про судове засідання, призначене на 01 серпня 2022 року, завчасно, належним чином в установленому законом порядку (повістка про дату, час та місце розгляду справи вручена представнику відповідача ОСОБА_6 18 липня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення), проте у судове засідання не з`явились.

Від представника відповідача адвоката Ільченко Н.С. 01 серпня 2022 року надійшла заява про відкладення розгляду справи із посиланням на те, що відповідач ОСОБА_2 є призовником ВСУ, проходить перевірку здоров`я та знаходиться в межах військової частини, а вона, як представник відповідача, проживає за межами міста та не має можливості прибути до судового засідання.

Від позивача ОСОБА_1 01 серпня 2022 року надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Зі змісту довідки, складеної секретарем судового засідання Суворовського районного суду м. Одеси Петровською О.П. вбачається, що встановлено, що у зв`язку з неявкою сторін, згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу 01 серпня 2022 року року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суворовським районним судом м. Одеси справу розглянуто 01 серпня 2022 року. Враховуючи зазначені адвокатом Ільченко Н.С. у заяві про відкладення розгляду справи причини неявки в судове засідання, які суд правильно визнав неповажними, а також те, що попередні судові засідання також було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача та його представника, висновок суду першої інстанції про можливість розгляду справи за відсутністю належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду відповідача та його представника, відповідає вимогам частини 1 статті 223 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 02 серпня 2022 року, про що зазначено в резолютивній частині рішення.

Враховуючи, що розгляд справи, яка переглядається, відбувався за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення - 02 серпня 2022 року.

За таких обставин, аргументи апеляційної скарги заявника щодо розгляду справи за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, не заслуговують на увагу, оскільки розгляд справи по суті закінчений 01 серпня 2022 року (про судове засідання сторони повідомлялись належним чином), про що зазначено у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції та не заперечується заявником. Натомість, дата судового рішення співпадає з датою складання повного судового рішення (02 серпня 2022 року). Отже, зазначене не свідчить про порушення прав сторін щодо участі у розгляді справи.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що судом не повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального справа, тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково. Рішення суду слід змінити, зменшивши розмір стягнутої з відповідача пені з 28100.00грн до 16580.00грн.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Ільченко Наталії Станіславівни подану від імені та в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2022 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_2 на на користь ОСОБА_1 пені з 28100.00грн до 16580.00грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л. А. Приходько

Судді: Г. В. Семиженко

І. В. Склярська