н/п 2-о/490/87/2022 Справа № 490/1360/22
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого у справі, судді Гуденко О.А.,

за участю секретаря Позднякова Є.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Миколаївська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просила встановити факт, що вона постійно проживала станом на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона у зв`язку з похилим віком батька та його потребою в сторонньому догляді постійно проживала з початку 2022 року разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 до часу його смерті. З метою прийняття спадщини після смерті свого батька - ОСОБА_2 , заявник звернулась до приватного нотаріусу Каленик Юлії Михайлівни (м. Миколаїв) із заявою про прийняття спадщини. Однак, Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Каленик Ю.М. від 17 січня 2022 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із тим, що на день смерті зі спадкодавцем ніхто не був зареєстрований, а також нею було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 16.05.2022 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання на 12.09.2022 року .

Ухвалою суду від 10 жовтня 2022 рокувитребувано у Першій Миколаївській державній нотаріальній конторі Миколаївської області належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заявник та представник заявника до судового засідання не з`вились, надали до суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити за їх відсутності, вимоги, викладені у заяві підтримали та просили суд про їх задоволення.

Заінтересована особа до судового засідання не з`явилася, заперечень проти задволення заяви не надала, повідомлляася судом належним чином, про причининеявки суду не повідомила.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , що видане 10 грудня 2020 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відповідно до свідоцтва про народження заявника, ОСОБА_2 є її батьком.

28 квітня 1990 року після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 , змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Згідно наданих пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є сусідами спадкодавця, останні підтвердили факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Каленик Ю. М. від 17 січня 2022 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із тим, що на день смерті зі спадкодавцем ніхто не був зареєстрований, а також нею було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк до суду з заявою про прийняття спадщини не зверталися.

Згідно інформації Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, спадкові справи після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , не заводилися.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 3 цього ж Закону визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Враховуючи все вищевикладене у своєму взаємозв`язку слід прийти до висновку про те, що особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.02.2018 по цивільній справі №317/2329/15-ц, н/п № 61-2414св18 та у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2018 по цивільній справі №633/344/16-ц, н/п № 61-1550 св 17.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно п. 23 цієї постанови Пленуму ВСУ , якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно п. 1Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини необхідно заявнику для можливості реалізувати для можливості виникнення та подальшої реалізації спадкових прав.

Таким чином, здобуті в ході судового розгляду докази підтверджують факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини. За такого, заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1414 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Керуючись ст.ст.12,13,79-81, 259-265, 315, 319, 354-356 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного місця проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 23 грудня 2022 року.

Суддя Гуденко О.А.