Справа № 740/1674/22
Провадження № 2/740/723/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2022 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої - судді Пантелієнко В.Г.,

з участю секретаря Пулинець Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Ніжинської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її вітчим ОСОБА_4 . ОСОБА_4 за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів їй. До складу спадкового майна належить 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 , проте оскільки правовстановлюючий документ на зазначене майно відсутній, позивачка не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом і змушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав.

Ухвалою суду від 07 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Представником позивачки адвокатом Кубраком Ю.І. подано до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки.

Від представника Ніжинської міської ради Лях О.М. надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Третя особа ОСОБА_2 надала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності, задоволення позову не заперечує.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Копією свідоцтва про смерть підтверджується, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Відповідно до заповіту від 20 квітня 2021 року, все належне на день смерті майно, ОСОБА_4 заповів ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно спадкової справи, заведеної після померлого ОСОБА_4 , позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину за заповітом (а.с. 26-37). Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 їй було відмовлено нотаріусом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на спадкове майно (а.с. 12).

Як вбачається з рішення Народного суду м. Ніжина від 12 травня 1965 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, визнання недійсними свідоцтва про право власності на 1/2 частину домоволодіння на ім`я ОСОБА_6 та свідоцтва про право спадкування за законом на 1/2 частину домоволодіння всіх відповідачів, спірне домоволодіння відносилось до категорії «колгоспний двір» і 1/2 його частка була виділена у власність ОСОБА_5 (а.с. 17).

В подальшому ОСОБА_5 свою частку будинку відчужила ОСОБА_9 , інша 1/2 частка будинку в КП «Ніжинське МБТІ» станом на 31.12.2012 року була не зареєстрована (а.с. 13).

Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Згідно роз`яснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

З довідки Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 29.11.2022 року за № 3425 вбачається, що станом на 15.04.1991 року в будинку АДРЕСА_1 (тобто в 1/2 частині будинку, право власності на яку не було оформлене) були зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а отже кожен з них фактично був співвласником 1/2 частини вказаного домоволодіння у рівних частках і кожному належало право на 1/6 частку.

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 76).

Із довідки № 3424 від 29.11.2022 року вбачається, що на день смерті з нею були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , а отже останні вважаються такими, що фактично прийняли спадщину (а.с. 77).

Витягом зі Спадкового реєстру підтверджується, що спадкова справа після ОСОБА_10 не заводилась (а.с. 78).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про смерть на а.с. 80.

Спадщину після померлого фактично прийняв ОСОБА_4 , оскільки на день смерті проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 29.11.2022 року (а.с. 81).

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру, спадкова справа після ОСОБА_11 не заводилась.

Таким чином, ОСОБА_4 фактично став власником Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , проте за життя не оформив належним чином правовстановлюючі документи на зазначене майно, що в свою чергу, стало перешкодою для оформлення позивачкою ОСОБА_1 її спадкових прав.

У пункті 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відмова в оформленні права власності на спірний будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідність складання яких на той час не була регламентована законодавством, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, що є підставою для задоволення позову в частині визнання права власності на будинок.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачка має достатні підстави, передбачені законодавством, для набуття права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину спірного будинку, тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1268 ЦК України, ст.ст. 263 - 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя В.Г. Пантелієнко