ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 697/166/15-ц
Провадження № 22-ц/821/1566/22
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В. Г.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

представник заявника: адвокат Васянович В`ячеслав Валерійович

стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

представник стягувача: адвокат Хрущ Олена Володимирівна

зацікавлена особа: Канівський ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника АТ КБ «Приватбанк» адвоката Хрущ Олени Володимирівни на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04 жовтня 2020 року у справі за заявою адвоката Васяновича В`ячеслава Валерійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Канівський ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, посилаючись на те, що ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.2016 встановлено порядок виконання виконавчого листа №697/166/15 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь AТ КБ «ПриватБанк» боргу по кредиту в сумі 26904,07 грн., шляхом тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань згідно рішення суду. Виконавчого провадження з виконання вище виконавчого листа у відділі ДВС немає, тому заявник вважає безпідставним обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду її за межі України, а тому вказане обмеження має бути скасовано. ОСОБА_1 має намір з`їздити за кордон для побачення з сестрою та з метою вивезення своїх дітей на лікування та навчання за кордоном. Просить скасувати заходи забезпечення примусового виконання рішення суду шляхом скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04 жовтня 2022 року заяву адвоката Васяновича В`ячеслава Валерійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Канівський ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задоволено.

Скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , застосоване на підставі ухвали Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.2016 у справі № 697/166/15-ц.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, представник АТ КБ «Приватбанк» адвокат Хрущ Олена Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення та такого, що винесено з порушенням норм права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити у повному обсязі.

Стверджує, виконавчий лист було повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника не виявлено майно, на яке може бути звернено стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. У разі повернення виконавчого документу стягувачеві без виконання на підставі ст.. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, зняття арешту з майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення не передбачено. Таким чином, повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не свідчить про його закінчення та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби у строки, передбачені законом, а тому відсутні підстави щодо зняття обмежень у виїзді за межі України щодо боржника.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду 1 інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення 1 інстанції таким вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, на виконанні в Канівському ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження №52544775 щодо виконання виконавчого листа Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/166/15 від 06.10.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 26904,07 грн. Виконавче провадження відкрито 06.10.2016 (а.с.130,131).

В межах даного виконавчого провадження задоволено подання державного виконавця та ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.2016 тимчасово обмежено право виїзду ОСОБА_1 за межі України до повного виконання своїх зобов`язань перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 26904,07 грн.

Відповідно до повідомлення в.о. начальника Канівського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №18324 від 20.07.2022 виконавчі провадження, за якими ОСОБА_1 є боржником (ВП №52544775) в 2020 та 2021 році знищені за минуванням терміну зберігання (а.с.164).

Підставою для звернення заявника до суду з заявою відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України є відсутність на виконанні в Канівському відділі ДВС виконавчого провадження про стягнення з неї боргу на користь АТ КБ «ПриватБанк», а тому обмеження у праві виїзду за кордон має бути скасоване.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця ВП №52544775 від 27.06.2017 виконавчий документ по справі №697/166/15-ц про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості в суму 26904,07 грн. повернуто стягувачу АТ КБ «ПриватБанк».

Задовольняючи заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд 1 інстанції виходив з того, що інформація про те, що вищевказаний виконавчий документ повторно пред`являвся стягувачем до виконання і знаходиться на виконанні в органах ДВС, у суду відсутня. У зв`язку з цим, у суду відсутні підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання покладених на неї зобов`язань, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що виконавчі дії по примусовому виконанню боржником зобов`язань взагалі здійснюються. Отже, на даний час залишення обмеження права громадянина ОСОБА_1 на виїзд з України, є непропорційним і неспівмірним заходом, який не відповідає обставинам справи та не є обґрунтованим з огляду на пасивну поведінку стягувача у відповідному виконавчому провадженні. Таким чином, беручи до уваги вищевикладені обставини, враховуючи, що виконавчий лист у виконавчому провадженні про стягнення з боржника заборгованості повернуто стягувачу, вказані обмеження застосовувались до боржника в межах даного виконавчого провадження, суд 1 інстанції прийшов до висновку, що відпали підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду 1 інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до вимог п. 5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», підставами для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійсненні особою права на свободу пересування.

Боржник мотивує свою заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України тим, що наразі відсутні на виконанні виконавчі провадження.

Проте, вказані доводи заявника не можуть бути взяті судом до уваги.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, передбачає підстави для зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в межах виконавчого провадження, а саме: закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону № 1404-VІІІ; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

Підстави для саме закриття виконавчого провадження передбачені ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Наразі виконавчий лист повернуто стягувачеві за підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону, а саме, через відсутність у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення (а.с. 203 том1).

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів належного виконання судового рішення заявником не надано.

За таких обставин, правових підстав для скасування обмежувальних заходів колегією суддів не встановлено. Саме невиконання зобов`язань потягло за собою вжиття заходів забезпечення виконавчого провадження, як то встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та ухвалою суду встановлено строк обмеження до виконання зобов`язань за рішенням суду.

З вказаних підстав, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду скасуванню з постановлення нового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В зв`язку з тим, що за результатами розгляду апеляційною інстанцією скасовано ухвалене в справі судове рішення та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні заяви, то понесені стягувачем судові витрати у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції покладаються на заявника.

Тому, з урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, з врахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що обгрунтування вимог апеляційної скарги є доведеними і дають підстави для скасування судового рішення з постановленням нового висновку суду про відмову в задоволенні заяви адвоката Васяновича В`ячеслава Валерійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника АТ КБ «Приватбанк» адвоката Хрущ Олени Володимирівни задовольнити.

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04 жовтня 2020 року у справі за заявою адвоката Васяновича В`ячеслава Валерійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Канівський ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України скасувати.

В задоволенні заяви адвоката Васяновича В`ячеслава Валерійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Канівський ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2481,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 14 грудня 2022 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді: Л.І. Василенко

О.В. Карпенко