Справа № 185/3885/22
Провадження № 2/185/2405/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

прокурора: Ленченко О.О.,

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні у м. Павлограді у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області Кузьменка Анатолія Сергійовича в інтересах Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в особі Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року керівник Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області Кузьменко Анатолій Сергійович звернувся до суду з позовною заявою в інтересах Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в особі Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради» витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 у розмірі 10 192,06 грн.

В обґрунтування позову прокурор посилався на те, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2020 року у справі № 185/10985/19, який було змінено вироком Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке полягає у невиконанні водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_2 спричинено тілесні ушкодження, та призначено покарання. З отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла ОСОБА_2 перебувала на лікуванні у КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради» та на її лікування витрачено 10 192,06 грн., які прокурор просить стягнути з відповідача на користь Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради».

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та справа призначена для розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

У судовому засіданні прокурор Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області Ленченко О.О. позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити на доводах та підставах, зазначених у позові, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Представник Павлоградської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відомостей про неможливість з`явитися в судове засідання відповідач суду не надав.

Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

За вимогами ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Стаття 55 Конституції України закріплює право кожної особи на судовий захист. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

Згідно частини 4 статті 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2020 року у справі № 185/10985/19 ОСОБА_1 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання за ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції чинній станом на 26.06.2019 року) у виді штрафу в розмірі триста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 5100грн. (п`ять тисяч сто гривень) з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно призначено покарання ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки, та у виді позбавлення волі строком п`ять років, на підставі ст.75 КК України з іспитовим терміном один рік та покладенням, у відповідності до п.п.2,3 ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року, яким ОСОБА_1 був засудженим за ч. 2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років, на підставі ст.75 КК України з іспитовим терміном один рік, та покладенням, у відповідності до п.п.2,3 ст.76 КК України обов`язків, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також покарання у виді штрафу в сумі 5100грн., що призначено ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України виконувати самостійно.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 22.11.2021 року вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, скасовано в частині призначеного покарання. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_1 призначено за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 5100,00 (п`ять тисяч сто) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком приєднано невідбуту повну частину покарання за попереднім вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2019 року та остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 5100,00 (п`ять тисяч сто) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки. Згідно з ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 5100,00 (п`ять тисяч сто) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки виконувати самостійно. В іншій частині вирок залишено без змін.

Статтею 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2020 року та Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у справі № 185/10985/19 встановлено, що ОСОБА_1 26 червня 2019 року, близько 22:50 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить громадянину ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , рухався по правій смузі проїзної частини вул. Перемоги м. Павлоград Дніпропетровської області з боку вул. Полтавська у напрямку вул. Героїв України, наближаючись до нерегульованого перехрестя з другорядною вул. Космонавтів. Рухаючись на зазначеній ділянці вул. Перемоги ОСОБА_1 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та до її змін, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, маючи об`єктивну можливість виявити у межах видимості у напрямку руху пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перетинала проїзну частину дороги з права наліво відносно напрямку руху автомобіля марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не застосував своєчасних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, продовжив рух далі, наближаючись до перетину з траєкторією руху пішохода. Під час подальшого руху водій ОСОБА_1 навпроти домоволодіння АДРЕСА_1 допустив наїзд передньою правою бічною частиною автомобіля марки «OPEL VECTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_2 .

Своїми діями водій ОСОБА_1 грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення п. 12.3. Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наслідками, що настали.

Невиконання водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_2 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді перелому лобкових та сідничних кісток тазу, перелому зовнішнього виростку великогомілкової кістки та голівки малогомілкової кістки лівого колінного суглобу, забою-гематоми м`яких тканин голови, гематоми лівого гомілково-ступневого суглобу.

З отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла ОСОБА_2 перебувала на лікуванні у травматологічному відділенні КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради» з 27.06.2019 року по 30.06.2019 року, та з 01.07.2019 року по 19.07.2019 року, тобто 23 ліжко-днів та на її лікування витрачено 10 192,06 грн., що підтверджується листом КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради» за № 1997 від 10.11.2021 року та доданою довідкою про витрати на стаціонарне лікування.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань відшкодування шкоди завданої злочином.

Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілої від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Підстави для відхилення доказів судом відсутні, оскільки подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач дійсно вчинив злочин, внаслідок якого потерпіла ОСОБА_2 перебувала на лікуванні у КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради» та на її лікування було витрачено 10 192,06 грн., що підтверджується матеріалами справи, тому суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області Кузьменка Анатолія Сергійовича в інтересах Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в особі Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради», , витрати на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 у розмірі 10 192 (десять тисяч сто дев`яносто дві) грн. 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь держави (отримувач коштів: ГУК у Дн-ській обл/м. Павл-д/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0004583, код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - керівник Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області Кузьменко Анатолій Сергійович, місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Світличної Ганни, буд. 64-а, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909938.

Позивач Павлоградська міська рада, місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 95, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 33892721.

Позивач Комунальне некомерційне підприємство «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради», місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, буд. 541, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 01984174.

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Суддя В.М. Бондаренко