Справа № 140/648/14-ц
Провадження № 22-ц/801/2140/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 рокуСправа № 140/648/14-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Медвецького С. К.,

за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., представниці особи, котра подала апеляційну скаргу, заявника ОСОБА_1 адвокатки Гетьман А. А., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці, у ре-жимі відеоконференції, у залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за скаргою

ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського

відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіональ-

ного управління Міністерства юстиції ( м. Харків ) Нагорного Родіона Олего-

вича з приводу накладення арешту на кошти на рахунку боржника,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Немирівсь-кого районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2022 року, постановлену у приміщенні суду у м. Немирові за головування судді Науменка С. М., повний текст якої складений 28 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

28 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся у Немирівський районний суд Вінницької області зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби ( далі - ВДВС ) у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків ) Нагорного Р.О. з приводу не зняття арешту з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я скаржника для зараху-вання заробітної плати в АТ «Альфа-Банк» МФО 300346, у рамках виконавчого провадження № 48358562. В обґрунтування звернення у суд заявник посилався на наступні обставини.

У провадженні суб`єкта оскарження перебуває виконавче провадження № 48358562 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у сумі 112268,76 доларів США, що еквівалентно 897364,20 грив-ням. Це виконавче провадження відкрите 05 серпня 2015 року на підставі вико-навчого листа від 08 травня 2015 року № 140/648/14-ц, виданого Немирівським районним судом Вінницької області. Постановою від 05 серпня 2015 року державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 по місцю його ро-боти у ТОВ «КАІС» для погашення заборгованості. Зазначені стягнення здійс-нюються щомісячно по 20% заробітної плати боржника, про що підприємством надсилалися звіти стосовно здійснених відрахувань та виплат. У зв`язку зі змі-ною місця роботи боржника, отриманням ним заробітної плати у ТОВ «КАІС АГРО» аналогічна постанова про стягнення із заробітної плати винесена суб'-єктом оскарження 25 травня 2020 року. Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків ) Нагорного Р. О. від 15 лютого 2022 року з метою реального, фактичного виконання рішення суду накладений арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника, а також на кош-ти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт його коштів, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звер-нення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

На ім`я ОСОБА_1 відкритий поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк» МФО 300346 для зарахування заробітної плати, що підтверджується довідкою банку від 22 лю-того 2022 року № 14768-39.1. Однак, через накладення арешту боржник не має можливості користуватися цими коштами. При цьому відповідно до постанови державного виконавця від 25 травня 2020 року про звернення стягнення на за-робітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з останнього уже здійснюється відрахування на користь стягувача у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу.

27 червня 2022 року ОСОБА_1 звертався до державного виконавця із зая-вою, у якій клопотав про зняття арешту із зарплатного рахунку в АТ «Альфа-Банк», однак державний виконавець повідомив про відсутність підстав для зняття арешту з рахунків через не підтвердження того, що рахунок ( рахунки ) боржника мають спеціальний режим використання. Звернення ОСОБА_1 до банку з приводу неповідомлення державного виконавця про цільове призначен-ня коштів на відкритому на його ім`я рахунку залишене без уваги. За обставин, що мають місце, ОСОБА_1 просив суд його скаргу на дії державного виконав-ця щодо не зняття арешту з його розрахункового рахунку в АТ «Альфа-Банк» у межах виконавчого провадження № 48358562 задоволити, скасувати постанову суб`єкта оскарження від 15 лютого 2022 року у частині накладення арешту на розрахунковий рахунок в АТ «Альфа-Банк», відкритий на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків ) Нагорного Р. О. відмовлено.

Оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції від 26 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 вважає її постановленою з порушенням норм матеріального, процесуаль-ного права, за неповного з`ясування обставин справи. Виклавши у скарзі пере-біг дій працівників державної виконавчої служби щодо забезпечення виконання рішення суду про солідарне стягнення з нього боргу на користь ПАТ «УкрСиб-банк», ОСОБА_1 вказує, що з його заробітної плати по місцю роботи у ТОВ «КАІС АГРО» здійснюються щомісячні відрахування у розмірі 20%, про що державному виконавцю надсилаються звіти. Проте постановою державного виконавця Нагорного Р. О. від 15 лютого 2022 року накладені арешти на усі рахунки боржника, у тому числі на поточний рахунок в АТ «Альфа-Банк», куди зараховується його заробітна плата, що унеможливлює для ОСОБА_1 корис-туватися цими коштами за потребою, порушує його конституційні права. На звернення до державного виконавця з клопотанням про зняття арешту з бан-ківського рахунку в АТ «Альфа-Банк» скаржник отримав відповідь про немож-ливість задоволити це клопотання, оскільки у ДВС не надходило жодного до-кументального підтвердження, що цей рахунок має спеціальний режим вико-ристання. Скаржник посилається на постанову Великої Палати Верховного Су-ду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20, наголошує, що звернення стягнення на заробітну плату, інші доходи боржника здійснюється у разі відсут-ності у боржника коштів на рахунках у банках, інших фінансових установах; відсутності чи недостатності майна боржника для покриття у повному обсязі належних до стягнення сум; у разі виконання рішень про стягнення періодич-них платежів, зокрема, аліментів. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може переви-щувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику. У ви-падку, що має місце, ОСОБА_1 зазначає, що терпить надмірний тягар, пору-шення його прав на одержання винагороди за працю, достойні умови життя.

Далі у скарзі ОСОБА_1 вкотре зазначає, що банк, у якому відкритий ра-хунок, повинен визначити статус коштів і рахунку та повідомити державного виконавця про цільове призначення коштів на рахунку, повернути постанову про накладення арешту державному виконавцю без виконання, що є підставою для останнього зняти арешт із коштів. Також виконавець може самостійно зня-ти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі у разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти за-боронено законом. На суму коштів, які знаходяться на поточному рахунку боржника та є безпосередньо отриманою заробітною платою не може бути на-кладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Скаржник просить задоволити апеляційну скаргу, скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інс-танції від 26 жовтня 2022 року, постановити нове рішення про задоволення скарги, скасувати постанову суб`єкта оскарження від 15 лютого 2022 року у частині накладення арешту на розрахунковий рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Альфа-Банк» для зарахування заробітної плати.

Визначеним цивільним процесуальним законом правом, забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 28 листопада 2022 року, суб`єкт оскарження не скористався, відзив державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Хар-кові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків ) Нагорного Р. О. до суду апеляційної інстанції не надходив. У судове засідання державний виконавець не з`явився з невідомих причин, про день, час та місце розгляду справи даний її учасник повідомлений завчасно, про що свідчать дока-зи у матеріалах справи ( а. с. 101-102 ). Будь-яких заяв з приводу розгляду спра-ви державний виконавець суду апеляційної інстанції не направляв. Ураховуючи думку представниці ОСОБА_1 адвокатки Гетьман А. А., яка не заперечує щодо розгляду справи у відсутності державного виконавця, на підставі норм статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу у порядку апеляційного провадження у відсутності суб`єкта оскар-ження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представниці скаржника ОСОБА_1 адвокатки Гетьман А. А., яка підтримала доводи скарги, просить її задоволити, дослідивши матеріали справи, проаналі-зувавши наявні у ній докази у їх сукупності, перевіривши законність, обґрунто-ваність оскаржуваної судової ухвали у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає част-ковому задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення, яким відповідно до положень статті 258 цього Кодексу є також ухвала суду, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 26 жовтня 2022 року не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

У цій цивільній справі мають місце наступні фактичні обставини.

Постановою державного виконавця Дзержинського відділу ДВС Харківсь-кого міського управління юстиції від 05 серпня 2015 року відкрито ВП № 48358562 з виконання виконавчого листа № 140/648/14-ц, виданого 08 травня 2014 року Немирівським районним судом Вінницької області, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на корить ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у сумі 112268,76 доларів США, що еквівалентно 897364,20 гривням. 15 лютого 2022 року у ВП № 48358562 державним виконавцем Шевченківського відділу дер-жавної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управ-ління Міністерства юстиції ( м. Харків ) Нагорним Р. О. винесена постанова про арешт коштів боржника, з метою реального та фактичного виконання рішення суду накладений арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти і рахунки, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім належних боржнику ОСОБА_1 коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до довідки АТ «Альфа-Банк» від 22 лютого 2022 року № 14768-39.1 ОСОБА_1 12 липня 2017 року в АТ «Альфа-Банк» уклав договір, йому відкритий рахунок № НОМЕР_2 для зарахування у тому числі заробітної плати від ТОВ «КАІС АГРО». До вказаного поточного рахунку відкритий додатковий рахунок «Дохідний сейф».

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, виклавши в оскаржуваній ухвалі від 26 жовтня 2022 року норми статей 19, 124 Конституції України, статей 52, 59, 68 Закону України «Про виконавче прова-дження», вказав, що йому не надано доказів стосовно направлення банком дер-жавному виконавцю повідомлення про неможливість накладення арешту на кошти, які знаходяться на поточному рахунку ОСОБА_1 в АТ «Альфа-Банку», отже державний виконавець у межах наданих йому повноважень правомірно наклав арешт на кошти боржника.

Банк, у якому арештовані кошти, не повідомив державного виконавця про цільове призначення рахунку, не повернув у ДВС постанову без виконання у частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку. Суд першої інстанції послався на постанову Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 756/1927/16-ц, провадження № 61-10611св20, де зазначено, що зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборо-нено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передба-ченому пунктом десятим частини першої статті 34 цього Закону. Також арешт може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати. Таких же висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 ( провадження № 12-28гс20 ).

Державний виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі у разі отримання докумен-тального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим вико-ристання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Апеляційний суд зауважує, що суд першої інстанції дійшов вірного вис-новку з приводу того, що після зарахування на рахунок отримувача кошти є власністю останнього, вони втрачають свій цільовий статус ( пенсії, соціальних виплат ), та набувають статусу вкладу. Як наслідок, рахунок для отримання заробітної плати не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти якого заборонено. Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах зробив Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15. Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не відступала.

Суд першої інстанції зазначив, що статтею 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено здійснення виплати заробітної плати за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Суд дійшов висновку, що арешт коштів на рахунку ОСОБА_1 не унемож-ливлює отримання ним заробітної плати. Він за власним бажанням може отри-мувати заробітну плату готівкою через касу роботодавця або поштовими пере-казами на вказаний ним рахунок ( адресу ), тому доводи скаржника про пору-шення його права на отримання заробітної плати внаслідок накладення арешту на грошові кошти є необґрунтованим. Суд звернув ретельну увагу на довідку АТ «Альфа-Банку» від 22 лютого 2022 року № 14768-39.1, де зауважено, що рахунок скаржника призначений не лише для отримання заробітної плати.

Зазначені висновки суду першої інстанції, безсумнівно, є правильними за виключенням таких фактичних обставин, що об`єктивно мають місце, та впливають на результат вирішення цієї справи.

У матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували те, що ОСОБА_1 є працівником ТОВ «КАІС АГРО». Також у матеріалах справі відсутні докази стосовно того, що ця робота єдина у скаржника, що він не має трудових від-носин деінде. Проте зрозуміло, що за місцем роботи у ТОВ «КАІС АГРО» ОСОБА_2 отримує заробітну плату, де з нього відраховувалися визначені в уста-новленому порядку 20% для погашення заборгованості перед ПАТ «УкрСиб-банком» з примусового виконання рішення суду. Відповідно до абзацу дев`ято-го частини 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону Укра-їни «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або ска-сування воєнного стану на території України припинено звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника ( крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російсь-кої федерації ).

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ор-ганів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Судовий контроль за виконанням судових рішень регулюється розділом VII ЦПК України 2017 року.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника у банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. Згідно з нормами статей 59, 68 Закону Укра-їни «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, сти-пендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття у повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на зазначені боржнику виплати виконавець виносить постанову, надсилає її для виконання підприємству, установі, органі-зації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Виконавець зо-бов`язаний зняти арешт з усього майна (коштів) боржника або його частини коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня над-ходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знахо-дяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а та-кож у випадку, передбаченому пунктом десятим частини першої статті 34 цього Кодексу.

Підставами для зняття виконавцем арешту з коштів є, як вказано вище, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Ураховуючи вищезазначене, належить зробити висновок, що дії державного виконавця з виконання ВП № 48358562 щодо забезпечення виконання рішення Немирівського районного суду Вінницької об-ласті, на виконання якого 08 травня 2014 року виданий виконавчий лист № 140/648/14-ц, та солідарне стягнення з ОСОБА_1 коштів у погашення заборго-ваності перед ПАТ «УкрСиббанк» є правильними, такими, що відповідають нормам чинного законодавства України. Оскільки державному виконавцю не повідомлено банком про неможливість накладення арешту на кошти, які знахо-дяться на поточному рахунку боржника, не повернута без виконання постанова про арешт коштів, то єдиним висновком є такий: кошти, які знаходяться на розрахунковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , від-критому в АТ «Альфа-Банк» МФО 300346, куди зараховується у тому числі йо-го заробітна плата від ТОВ «КАІС АГРО», не є коштами, на які заборонено звертати стягнення, цей рахунок не має спеціального режиму використання.

Чинне законодавство передбачає можливість зняття арешту судом у поряд-ку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для вип-лати заробітної плати. Відповідних висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 ( провадження № 12-28гс20 ).

За матеріалами цієї справи належить прийняти до уваги те, що висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 26 жовтня 2022 року, по суті є пра-вильними, за виключенням тієї не урахованої судом обставини, що із заробітної плати ОСОБА_1 визначене і здійснювалося відрахування частини заробітної плати у погашення заборгованості перед ПАТ «УкрСиббанк», тому накладення арешту на решту коштів заробітної плати, які зараховуються на поточний банківський боржника фактично є безпідставним. Те, що тимчасово до закін-чення воєнного стану у державі заборонено звертати стягнення, зокрема, на за-робітну плату, що потягло припинення відрахувань із заробітної плати ОСОБА_1 по місцю роботи, не впливає на вказаний вище висновок.

У відповідності до пунктів четвертого, восьмого, дев`ятого розділу Х Інс-трукції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мі-ністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, контроль за пра-вильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою ( пункт четвертий розділу Х Інструкції ). За кожною постановою про стягнення коштів підприєм-ствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, вста-новленою у додатку 9 до Інструкції. Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження. Зазначений додаток № 9 передбачає період звіту, розмір нарахованої заробітної плати, розмір утриманих податків та інших обов`язкових платежів, відсоток стягнення та утриману суму на погашення боргу за виконавчим провадженням. Таким чином, законодавст-вом покладене зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів бор-жника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконав-цю можливість контролю за сумами заробітної плати, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього до-ходу.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заро-бітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у пе-редбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо вста-новленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань. Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробіт-ної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя. Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими доку-ментами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволе-них законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обме-ження не розповсюджується.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верх-овного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 ( провадження № 12-28 гс20 ) ( пункти сім.чотирнадцятий, сім.п`ятнадцятий постанови ), від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20.

Спірні правовідносини у цій цивільній справі склалися з приводу незгоди скаржника з постановою приватного виконавця про арешт коштів боржника, якою накладений арешт на кошти на рахунку, на який здійснюється нарахуван-ня його заробітної плати.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом ( стаття 43 Конституції України ).

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, об-числена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якос-тей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприєм-ства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Частинами першою, другою статті 48 Закону України «Про виконавче про-вадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає у його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими до-кументами звертається у першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Відповідно до частин першої - третьої статті 56 цього Закону арешт майна ( коштів ) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з положенням статті 1 Закону України «Про виконавче проваджен-ня» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і при-мусове виконання судових рішень та рішень інших органів ( посадових осіб ) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими закона-ми та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом за-ходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчас-но і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рі-шення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення пов-ністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змі-ни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесу-ального права або неправильне застосування норм матеріального права. Непра-вильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлу-мачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2022 року скасувати у частині відмови у задоволенні скарги.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шев-ченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків ) Нагорного Ро-діона Олеговича з приводу накладення арешту на кошти на рахунку боржника задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу дер-жавної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управлін-ня Міністерства юстиції ( м. Харків ) Нагорного Родіона Олеговича від 15 лю-того 2022 року у частині накладення арешту виключно лише на кошти заробіт-ної плати, що виплачується ТОВ «КАІС АГРО», та зараховується на розрахун-ковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Альфа-Банк» МФО 300346.

У решті ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

С. К. Медвецький