Справа № 463/5833/22 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/2154/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Юзефович Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 11 серпня 2022 року в складі судді Леньо С.І. в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

11 серпня 2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Заяву мотивував тим, що будинок АДРЕСА_1 1937 року забудови, чотирьохповерховий, в якому 11 житлових квартир у приватній власності, а також у підвальному приміщенні розташована скульптурна майстерня. 16.10.2000 на підставі договору міни АВН 951050, він з ОСОБА_2 набули права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 зазначеного вище будинку. Право спільної сумісної власності на квартиру також підтверджується рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 26.11.2013 року у справі № 2/463/1746/13, яке набрало законної сили.

18.01.2008 у квартирі ним встановлено та прийнято в експлуатацію на підставі акту № 286037 водяний лічильник № 802686 ЛМКП «Львівводоканал», тобто встановлено вузол розподільного обліку.

У січні 2022 року ЛМКП «Львіводоканал» на вхідних дверях наклеєна пропозиція щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку води. Вказана пропозиція співвласниками будинку не підтримана.

27 липня 2022 року уповноважені особи ЛМКП «Львіводоканал» мали намір у коридорі загального користування підвального приміщення номер V встановити вузол комерційного обліку, доступ до якого був наданий співвласником квартири

АДРЕСА_3 до ЛМКП «Львіводоканал» він подав заяву вх. №133г-3-8458, щодо заборони встановлення вузла комерційного обліку в приміщення номер V будинку.

Натомість, у відповіді № ДВ-8781 від 01.08.2022 ЛМКП «Львіводоканал» вважає свої дії правомірними, відповідно 03 серпня 2022 року була повторна спроба встановлення вузла комерційного обліку в приміщення V будинку.

Для унеможливлення порушення права спільної сумісної власності на приміщення номер V будинку, яке є непорушним, просив забезпечити позов, шляхом заборони Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал» встановлювати вузол комерційного обліку в приміщення номер V будинку до розгляду справи по суті, оскільки заявник має намір пред`явити позов про зобов`язання Львівського комунального підприємства «Львівводоканал» не встановлювати вузол комерційного обліку, в приміщення V вказаного в заяві будинку.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала є свавільною, оскільки суд застосував норму матеріального права, яка не підлягала до застосування.

Вважає, що в даному випадку до застосування підлягали положення ч.8 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а саме у разі якщо на день набрання чинності цим Законом будівлі, зазначені у частинах 2 і 3 цієї статті, були приєднані до зовнішніх інженерних мереж або обладнані системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання, власники (співвласники) таких будівель (приміщень у них) зобов`язані забезпечити оснащення приміщень у них вузлами розподільного обліку, приладами розподілювачами теплової енергії відповідно до положень цієї статті протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 11 серпня 2022 року та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги виходячи з такого.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд виходив з того, що заява є безпідставною, так як наслідком заборони Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал» встановлювати вузол комерційного обліку у відповідному приміщенні вказаного заявником будинку буде порушенням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Окрім цього, суд звернув увагу, що згідно із ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Суд врахував, що заявник просить заборонити Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал» встановлювати вузол комерційного обліку в приміщення номер V в будинку АДРЕСА_1 , одночасно заявляючи про подання позову про зобов`язання Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал» не встановлювати вузол комерційного обліку у вказане приміщення, що за змістом є тотожними поняттями та вказує на недопустимість вжиття заходів забезпечення позову.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує таке.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З огляду на викладене, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вінзвернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, колегія суддів констатує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування певного виду забезпечення позову.

Згідноі з п. 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову та обґрунтовуючи таку позивач вказує про заборону Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал» встановлювати вузол комерційного обліку в приміщенні номер V в будинку АДРЕСА_1 .

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову не наведено належного обґрунтування, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким зобов`язати ЛМКП «Львівводоканал» не встановлювати вузол комерційного обліку в будинку АДРЕСА_1 , стягнути з ЛМКП «Львівводоканал» на його користь 1300 000 гривень за завдану моральну шкоду.

Тобто із змісту позовних вимог чітко вбачається, що вимоги позовної заяви є тотожними змісту заяви про забезпечення позову.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у випадку задоволення заяви про забезпечення позову, суд передчасно вирішить питання щодо задоволення частини позовних вимог по суті, що суперечить ч. 10 ст. 150 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заходи забезпечення позову, які просить вжити заявник, є тотожними позовним вимогам про зобов`язання ЛМКП «Львівводоканал» не встановлювати вузол комерційного обліку в будинку АДРЕСА_1 .

Виходячи із наведеного, підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали апеляційний суд не вбачає, оскільки така постановлена із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити - без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2022 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк