ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м.Суми

Справа №591/1117/22

Номер провадження 22-ц/816/1190/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприна В.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Юшкевич Євгенії Юріївни на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12жовтня 2022 року, в складі судді Князєва В.Б., ухвалене у м. Суми, повний текст судового рішення виготовлено 12жовтня 2022 року,-

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду у лютому2022 року із позовною заявою, позивач просила суд зобов`язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення її до квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, щовона є співвласницею квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У зазначеній квартирі жоден із співвласників не зареєстрований та не проживає. Зазначає, що доступу до вказаної квартири вона не має, оскільки у неї відсутні ключі від квартири. При цьому вона неодноразово зверталася до відповідачів із пропозицією спільного використання квартири, але останні відмовляються та ігнорують всі її пропозиції з цього приводу. При цьому відповідачі здають спільну квартиру в оренду ОСОБА_4 та чинять їй перешкоди у здійсненні права власності щодо користування належною їй частиною квартири.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 жовтня 2022 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди у користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення ОСОБА_1 до квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в дольовому порядку 992 грн. 40 коп., тобто по 496 грн. 20 коп. з кожного витрат на оплату судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в дольовому порядку витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги у розмірі 3500 грн., тобто по 1750 грн. з кожного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі чинять перешкоди позивачці, яка є співвласником спірної квартири у користуванні належною їй частиною спільної квартири на власний розсуд, чим порушують її права на вільне володіння власністю, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Юшкевич Євгенія Юріївнаподала апеляційну скаргу, в якійпосилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи,просить скасувати рішення судупершої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволення позовувідмовити.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що доводи позивача з приводу того, що належна їй на праві спільної часткової власності квартира була здана відповідачами в оренду ОСОБА_4 без її згоди не відповідають дійсності, оскільки вони ніколи не здавали їй в оренду вказану квартиру. Факт здачі квартири в оренду не підтверджено належними та допустимими доказами. Також, позивачем не доведено вчинення їй перешкод у користуванні житловим приміщенням з боку відповідачів. Вказують, що жодної пропозиції щодо користування спірною квартирою від позивачки не надходило. Крім того, з позивача в судовому порядку було стягнуто витрати на оплату житлово комунальних послуг у спірній квартирі і вказане рішення набрало законної сили, проте позивачкою не виконане. Вказують, що позивачем не надано до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку понесення очікуваних судових витрат, а також не надано доказів на підтвердження їх понесення, зокрема ні квитанції за оплату таких робіт ні акту виконаних робіт. Платіж на суму 3500 грн. було зроблено на користь ФОП ОСОБА_5 та не зазначено згідно якого він зроблений рахунку чи договору, а тому вказана квитанція не є належним доказом понесення позивачем судових витрат. Також з копії наявного в матеріалах справи ордеру зазначено, що він виданий для представництва інтересів позивачки в Зарічному районному суді м. Суми.

Від позивачавідзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Представник відповідачівв судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Позивач до суду не прибула, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргане підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 8).

У квартирі що розташована за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрованих осіб немає (а.с. 7)

Відповідно до довідки дільничного офіцеру поліції Сумського РУП ГУ НП в Сумській області від 02.07.2021 року спірна квартира винаймається громадянкою ОСОБА_4 (а.с. 10).

26.01.2022 року позивач направила на адресу відповідачів лист про досудове врегулювання спору в якому вимагала від них надати їй доступ до квартири та ключі від її вхідних дверей (а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За правилами встановленими ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалами цивільної справи підтверджено ту обставину, що позивач є співвласником 1/3 частки спірної квартири. Спростовуючи обставини перешкоджання позивачці у користуванні належною їй частиною квартири відповідачі у своїй апеляційній скарзі послались на те, що позивачем не доведено того, що ними здійснюються позивачці перешкоди у користуванні спірною квартирою, проте жодних доказів на спростування того, що ними не було надано позивачці ключів від спірної квартири до суду не надали.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, всупереч положень вищевказаних процесуальних норм, відповідачами не було надано до суду доказів того, що ними забезпечено позивачці вільний доступ до спільної квартири, а тому колегія суддів враховуючи ту обставину, що у відповідачами фактично не надано позивачці ключів від спірної квартири, приходить до висновку, що відповідачі у зазначений спосіб чинять їй перешкоди у користуванні спільною квартирою. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачами навіть не спростовується обставина відсутності у позивача ключів від спірної квартири.

Доводи відповідачів відносно того, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що ними здається в оренду квартира громадянці ОСОБА_4 колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказані обставини спростовуються довідкою дільничного офіцеру поліції Сумського РУП ГУ НП в Сумській області від 02.07.2021 року за результатами проведеної ним перевірки і зазначені у ній відомості відповідачі не спростували належними та допустимими доказами, а тому колегія суддів приходить до висновку, що вказана довідка є належним доказом того, що фактично у спірній квартирі проживає стороння особа, що також створює перешкоди позивачці у користуванні належною їй частиною спірної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до правового висновку зробленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (п.81 зазначеної постанови): «Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний»

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідачі всупереч принципу змагальності не надали жодного доказу на підтвердження своїх доводів, що викладені в їх апеляційній скарзі, не спростували доводи заявлені позивачем в її позовній заяві та не спростували належними, та переконливими доказами недостовірність інформації, що міститься в довідці дільничного офіцеру поліції Сумського РУП ГУ НП в Сумській області від 02.07.2021 року що була надана позивачем та визнається відповідачами.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог стосовно зобов`язання відповідачів усунути перешкоди в користуванні належною позивачці частиною квартири, з огляду на наявність перешкод з боку відповідачів.

Таким чином, з доводів апеляційної скарги та наданих до суду доказів не вбачається порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, а також невірного встановлення фактичних обставин справи.

Щодо доводів заявників апеляційної скарги стосовно того, що позивачем не надано до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку понесення очікуваних судових витрат, а також не надано доказів на підтвердження їх понесення, зокрема ні квитанції за оплату таких робіт ні акту виконаних робіт, а платіж на суму 3500 грн. було зроблено на користь ФОП ОСОБА_5 та не зазначено згідно якого він зроблений рахунку чи договору, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, закрема, належать витрати на професійну правничу допомогу;

Частиною 1 ст. 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що відмова у відшкодуванні відповідних судових витрат за відсутності попереднього розрахунку суми судових витрат є правом суду, а тому не є безумовною підставою для відмови у задоволенні понесених стороною витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи відповідачів, що викладені ними в апеляційній скарзі відносно того, що квитанція про оплату 3500 грн. на користь ФОП ОСОБА_5 не є свідченням того, що вказана сума була витрачена саме на оплату послуг по наданню професійної правничої допомоги з огляду на те, що зазначення у ній інформації «ФОП ОСОБА_5 » не спростовує того, що вказані грошові кошти надійшли саме на рахунок адвоката Луніки Т.Я., яким і було надано відповідні послуги. Крім того, зазначення в ордері адвоката Луніки Т.Я. інформації відносно того, що правнича допомога надається у Зарічному районному суді м. Суми не є свідченням того, що адвокатом не було надано послуги з надання професійної правничої допомоги, зокрема в частині складання позовної заяви. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що фактично вказаний позов було пред`явлено позивачем до Зарічного районного суду м. Суми, до якого і було додано вищевказаний ордер, а вже після його подання, ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21лютого 2022 року вказаний позов разом з доданими матеріалами передано на розгляд до Ковпаківського районного суду м. Суми.

Враховуючи вищевикладене, а також складність даної справи, колегія суддів погоджується з розміром стягнутих з відповідачів на користь позивачки витрат по наданню професійної правничої допомоги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Враховуючи, що апеляційну скаргу фактично подано двома відповідачами, кожен з яких наділений самостійним процесуальним статусом, та процесуально не залежить від іншого відповідача, то відповідно, кожен із відповідачів повинен сплатити судовий збір у встановленому законодавством розмірі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що подаючи апеляційну скаргу, відповідачами було на двох сплачено судовий збір в сумі 1488 грн 60 коп., тобто по 744 грн. 30 коп. кожним, в той час як відповідно до п.п. 6) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви, враховуючи заявлену немайнову вимогу, підлягав сплаті судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 року).

Таким чином, за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору для кожного із заявників апеляційної скарги складає 1488 грн. 60 коп. (992,40 грн х 150%).

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачами при поданні апеляційної скарги було не в повному обсязі сплачено суму судового збору за подання апеляційної скарги, а також те, що апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення їх апеляційної скарги, з відповідачів підлягає стягненню на користь держави недоплачена ними сума судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Юшкевич Євгенії Юріївнизалишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 жовтня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дольовому порядку на користь держави не доплачену ними суму судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1488 грн 60 коп., тобто по 744 грн. 30 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина