Справа № 591/819/22
Провадження № 2/591/1391/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Чмуневич М.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та фінансування попереднього медичного огляду,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до АТ Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» та свої вимоги мотивує тим, що у період з 07 грудня 2020 року по 20 серпня 2021 року він знаходився у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг».

20 серпня 2021 року він звільнений за власним бажанням згідно наказу №4894/ВК від 20 серпня 2021 року за ст. 38 КЗпП України.

В день звільнення позивача відповідач письмово не повідомив його про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України.

Станом на дату подання позовної заяви відповідач не надав відповіді на письмове звернення позивача щодо пояснення підстав затримки розрахунку і надання довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату.

Згідно розрахункових корінців відповідача, наданих позивачу, довідки про нараховану зарплату від Пенсійного фонду України за останні два календарні місяці, що передували дню звільнення (червень та липень 2021 року), середньоденна заробітна плата позивача складає 690,26 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту повного розрахунку, який згідно довідки Банку відбувся 26 листопада 2021 року, пройшло 68 робочих днів, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, що складає 46257,68 грн.

Крім того, в порушення вимог ст. 17 Закону України «Про охорону праці» за ст. 169 КЗпП України за кошти відповідача не забезпечене фінансування попереднього (при прийнятті на роботу) медичного огляду позивача, і такий огляд за вказівкою невідомих позивачу працівників відділу кадрів відповідача, позивач був вимушений фінансувати за власні кошти в сумі 1063 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку при звільненні з 21 серпня 2021 року по 26 листопада 2021 року в сумі 46257,68 грн., а також фінансування попереднього (при прийнятті на роботу) медичного огляду в сумі 1063,00 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 лютого 2022 року позовну заяву залишено без руху, надано час для усунення недоліків. 23 лютого 2022 року позивачем на виконання ухвали суду надано квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 травня 2022 року відкрито провадження по справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 22 червня 2022 року, о 15 год. 00 хв.

22 червня 2022 року від представника відповідача Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» (далі Товариство) надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що при вирішенні спору суд має врахувати, що відповідно до довідки № 22-15 від 03 лютого 2022 року, виданою Акціонерним товариством «БАНК АЛЬЯНС», Товариством остаточний розрахунок з позивачем був проведений 26 листопада 2021 року в сумі 354 грн. 48 коп.

Сума середнього заробітку у розмірі 45448 гри. 48 коп. не є співмірною до розміру майнових втрат працівника, оскільки жодних збитків ним не понесено (підтверджуючі докази в матеріалах справи відсутні).

Між Товариством та ТОВ «Сумський медичний центр «Сімейна поліклініка» укладено договір № 109/2000002 від 05 березня 2020року про проведенню попередніх профілактичних медичних оглядів працівників Товариства, що оформлюються на роботу та медичних оглядів при переведенні на іншу роботу з шкідливими умовами праці в межах Товариства (далі - договір).

Розділом III договору визначено порядок та строки розрахунків за наданні ТОВ «Сумський медичний центр «Сімейна поліклініка» послуги.

Але, на час проходження позивачем попереднього медичного огляду, Товариство перебувало у скрутному матеріальному становищі, що не давало змогу забезпечити фінансування медичних оглядів відповідно до умов договору.

У зв`язку із цим, позивачу, працівниками відділу кадрів Товариства, було роз`яснено ситуацію що склалася, та в усній формі повідомлено про скрутне матеріальне становище Товариства. Крім того, позивачу було повідомлено, що він має можливість (за бажанням) за власні кошти пройти попередній медичний огляд.

Таким чином, позивач усвідомлював наслідки проходження попереднього медичного огляду, а саме, проходження медичного огляду за власний рахунок, адже компенсація витрат на медичний огляд є правом, а не обов`язком Товариства.

Враховуючи вказані заперечення, просить суд зменшити розмір стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 2272 грн. 42 коп. з послідуючим утриманням ПДФО та військового збору, а також відмовити в частині позовних вимог щодо стягнення фінансування попереднього медичного огляду в сумі 1063 грн. 00 коп. в повному обсязі (а.с. 39-41).

22 червня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 20 вересня 2022 року 16 год. 00 хв. у зв`язку з поданням представником відповідача відзиву на позов та наданням часу позивачу надати відповідь на відзив.

14 липня 2022 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що він наполягає на стягненні середньоденної заробітної плати у розмірі 690,26 грн., оскільки саме ця сума була розрахована позивачем відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати. Відповідач не надав ні йому, ні суду довідок про нараховану, та не виплачену заробітну плату і про розрахунок середньоденного заробітку. Також зазначає, що компенсація витрат на медичний огляд є обов`язком, а не правом відповідача, перебування відповідача в скрутному матеріальному становищі не є підставою для не фінансування медичного огляду і перевитрат на його проведення із роботодавця до найманого працівника (а.с.51-58).

20 вересня 2022 року протокольною ухвалою суду по справі оголошено перерву до 20 жовтня 2022 року, 16 год. 15 хв. у зв`язку з наданням представнику відповідача часу подати додаткові докази.

20 жовтня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача до 14 грудня 2022 року 09 год. 15 хв.

26 листопада 2022 року від позивача надійшло клопотання про зменшення суми позову, згідно якої просить зменшити загальну суму позову, що підлягає стягненню, до 46511,48 грн. (45448,48 грн. середній заробіток за період затримки виплати заробітної плати та 1063 грн. 00 коп. фінансування попереднього медичного огляду) (а.с. 79-80).

В зазначеному судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщений судом належним чином.

Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» з 07 грудня 2020 року по 20 серпня 2021 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.21).

01 грудня 2019 року АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання -Інжиніринг» видано ОСОБА_1 направлення на обов`язковий попередній медичний огляд, що підтверджується копією направлення (а.с. 9).

Відповідно до Договору №109/2000002 від 05 березня 2020 року про надання послуг з проведення попередніх профілактичних медичних оглядів при прийнятті на роботу та переведенні на іншу роботу в межах АТ «ССНВО Інжиніринг», сторонами договору є ТОВ «Сумський медичний центр «Сімейна поліклініка» - «виконавець» та АТ «СМНВО-Інжиніринг» - «замовник».

Згідно п. 3.2. замовник здійснює оплату у розмірі 100% від загальної вартості договору на банківський рахунок виконавця платежами, кожний з яких відповідає розміру 100% вартості послуг, згідно наданих рахунків по факту за 1 місяць, в строк не пізніше 15 банківських днів з дати одержання Замовником від Виконавця рахунку (а.с.43-44).

На підтвердження оплати попереднього медичного огляду при прийнятті на роботу позивачем надано суду квитанції (а.с. 11-14).

Наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» від 20 серпня 2021 року № 4894 ВК ОСОБА_1 звільнено 20 серпня 2021 року за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України (а.с. 10).

З копії розрахункових листів підприємства вбачається, що позивач за червень 2021 року отримав заробітної плати в сумі 13728,02 грн, за липень 2021 року - в сумі 14343,18 грн.(а.с.5).

З копії довідки АТ «Банк Альянс» від 03 лютого 2022 року №22-15 вбачається, що від АТ «СМНВО-Інжиніринг» на рахунок ОСОБА_1 останнє зарахування здійснено 26 листопада 2021 року в сумі 354, 48 грн.(а.с.18).

З довідок АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» від 20 червня 2022 року №16-42/212, від 29 серпня 2022 року №16-07/305 та від 14 листопада 2022 року № 16-07/412 вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача складає 668 грн. 36 коп. (а.с.42, 62, 77).

Статтею 159 КЗпП України передбачено, що працівник зобов`язаний проходити у встановленому порядку попередні та періодичні медичні огляди.

Процедура проведення попереднього та періодичного медичних оглядів визначена у Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21 травня 2007 року № 246, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 липня 2007 року за № 846/14113 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2.4 Порядку для проведення попереднього (періодичних) медичного огляду працівників роботодавець повинен укласти або вчасно поновити договір з закладом охорони здоров`я та надати йому список працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду.

Роботодавець за рахунок власних коштів забезпечує організацію проведення медичних оглядів, витрати на поглиблене медичне обстеження працівника з підозрою на професійні та виробничо зумовлені захворювання та їх медичну реабілітацію, диспансеризацію працівників груп ризику розвитку професійних захворювань (пункт 2.5 Порядку).

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач як роботодавець не здійснив оплату на проведення медичного огляду, зокрема позивача, таким чином ним не виконано обов`язку щодо організації проведення такого огляду.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності скрутного матеріального становища, до того ж такі доводи не вказують на звільнення роботодавця від обов`язку забезпечення проведення медичного огляду за рахунок власних коштів.

З огляду на такі обставини суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на фінансування попереднього (при прийнятті на роботу) медичного огляду в сумі 1063 грн. 00 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені статтею 117 КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у таких відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені на момент звільнення не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то передбачене статтею 117 КЗпП України відшкодування, спрямовано на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після ухвалення судового рішення.

Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 810/451/17 (провадження № 11-1210апп19).

Під час судового розгляду встановлено, що в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, відповідач не виплатив усі належні до виплати позивачу суми при звільненні, а тому не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме - виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з частиною першою статті 9 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) положення ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У трудових правовідносинах як працівник так і роботодавець мають діяти добросовісно, реалізуючи свої права, як цього вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дій, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Звертаючись з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Оцінка втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру, суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві необхідно дійти висновку, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Аналогічних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження№ 14-623цс18) та неодноразово підтверджених Верховним Судом, зокрема у постановах від 08 квітня 2020 року у справі № 569/7584/18, від 08 липня2020 року у справі № 761/17815/18, від 08 липня 2020 року у справі№ 569/13794/18, від 29 липня 2020 року у справі № 212/6331/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 152/1957/15-ц, від 27 січня 2021 року у справі№ 332/3682/17, від 29 березня 2021 року у справі № 760/23306/17,від 16 квітня 2021 року у справі № 761/11253/19, від 09 червня 2021 року у справі № 213/817/20, від 09 червня 2021 року у справі № 213/719/20.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач при звільненні не здійснив повний розрахунок та мав заборгованість по сплаті заробітної плати в розмірі 354 грн. 48 коп.

Представником відповідача надано суду довідку, в якій зазначається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 668 грн. 36 коп.(а.с.62).

Період, за який необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 20 серпня 2021 року по день фактичного розрахунку 26 листопада 2021 року, становить 68 днів.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 45448 грн. 48 коп. (68 днів х 668 грн.36 коп.).

З огляду на очевидну не співмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, враховуючи характер цієї заборгованості, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам справи, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат в сумі 3000 грн. 00 коп. Така сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих його втрат, які розумно можна було б передбачити.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню та з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» підлягає стягненню 3000 грн. 00 коп.

При зверненні до суду позивач просив стягнути загальну суму позову 46511 грн. 48 коп. Позовні вимоги задоволено на 8,7%. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у виді судового збору в сумі 86 грн. 33 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та фінансування попереднього медичного огляду задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 витрати на фінансування попереднього (при прийнятті на роботу) медичного огляду в сумі 1063 грн. 00 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3000 грн. 00 коп. При виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні здійснити утримання податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 86 грн. 33 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг», місцезнаходження: м. Суми, вул. Іллінська, 13, .

Повне судове рішення виготовлене 26 грудня 2022 року.

Суддя А.П.Сидоренко