Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Лещенко О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Конончук Д. М.,

учасники справи:

представник позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Потапов В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно змісту позовних вимог позивач просила суд ухвалити рішення, яким:

визначити ОСОБА_3 додатковий строк в 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, що залишилась за її померлим батьком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовано тим, що позивач є донькою померлого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто спадкоємицею першої черги. З підстав того, що позивач є громадянкою Російської Федерації та постійно проживає на її території, їй не було відомо про смерть батька.

До того ж, будучи недостатньо обізнаною у правових нормах прийняття спадщини вважала, що будучи з померлим у відносинах батько-донька, автоматично прийняла спадкове майно, що залишилось після його смерті.

У подальшому, позивач дізналась, що спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли його цивільна дружина - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину замість троюрідного брата - ОСОБА_6 .

За таких обставин, позивач вбачає достатніми підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою від 26.10.2021 року у справі було відкрито загальне позовне провадження.

До суду від представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Бикової О.П. надійшов відзив, у якому відповідач заперечувала проти позову. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що додані позивачем документи не підтверджують родинних зв`язків між позивачем та ОСОБА_6 . Тому строк для прийняття спадщини пропущено без поважних причин.

У відповіді на відзив позивачем зазначено, що на момент реєстрації дитини не було спільної заяви батьків та/або рішення суду про встановлення батьківства, а реєстрація проводилась матір`ю позивача. Тому всі дані, зазначені у свідоцтві відносно батька, записані зі слів матері.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у судовому засіданні, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові та у відповіді на відзив. Щодо заперечень представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Бикової О.П. зазначив положення нормативно-правових актів щодо реєстрації народження дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільного запису батьків та рішення суду про встановлення батьківства.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Потапов В.К. у судовому засіданні заперечував проти позову з огляду на його необґрунтованість та безпідставність. Представник зазначив, що відомості про батька позивача були внесені у її свідоцтво про народження зі слів матері, що не підтверджує факт батьківства ОСОБА_6 щодо позивача. Позивачем не надано будь-яких доказів вжиття нею заходів з метою перетину кордону або щодо неможливості такого перетину та звертає увагу, що вона не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини, оскільки сам факт проживання в російській федерації сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних та непереборних перешкод для звернення з такою заявою. Перебування позивача за межами України не позбавляло її можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою, як передбачено п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідач ОСОБА_5 свого права на участь у судовому засіданні не використала, про розгляд справи була повідомлена належним чином.

Третя особа також в судове засідання не прибула, про день, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

Суд, вивчивши позов, дослідивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Як убачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.03.1980 року, батьком позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначений ОСОБА_7 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, а саме:

- квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що належала йому на праві власності згідно Свідоцтва про спадщину серія 3-1706, виданого Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою;

- квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що належала йому на праві приватної власності згідно Свідоцтва про спадщину серія 3-1705 видане 20.12.2019 Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою, що підтверджено також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які містяться в матеріалах справи.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як убачається з постанови державного нотаріуса Девятої київської державної нотаріальної контори від 11.08.2021 року із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_6 звернулись: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3

ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивач пропустила встановлений 6-місячний термін для прийняття спадщини і у неї відсутні інші докази фактичного прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач пропустила шестимісячний строк прийняття спадщини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 6 п. 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилалась на те, що проживає у іншій країні й про смерть батька не знала. Після того, як дізналась про смерть батька вона перебувала у важкому стресовому стані та через те, що юридично не була обізнана щодо строків подання заяви про прийняття спадщини пропустила строк для подачі заяви, визначений чинним законодавством, у зв`язку з чим, цей строк нею було пропущено з поважних причин.

Доказів для встановлення дати, коли позивач дізналась про смерть ОСОБА_6 , а також того, що позивач через стресовий стан та з підстав проживання в іншій країні не могла подати заяву про прийняття спадщини у строки, встановлені чинним законодавством, суду не надано.

При цьому суд враховує, що відповідно до п. 2.1 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № № 296/5 від 22.02.2012 справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Тобто законом передбачений порядок звернення з заявою про прийняття спадщини поштою.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України.

Згідно зі ст. 38 цього Закону на консульські установи України покладений, зокрема, обов`язок видавати свідоцтва про право на спадшину.

До матеріалів справи не додано жодних документів, які б підтверджували факт звернення позивача до нотаріальних органів з метою прийняття спадщини в межах строку, який передбачений законом, в тому числі і до консульської установи України або до дипломатичного представництва України в російській федерації.

До того ж, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини та власне необхідності подання такої заяви.

Суд наголошує, що згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, за відсутності належних і допустимих доказів наявності поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та про відмову у їхньому задоволенні.

Керуючись 12, 13, 76-81, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 353, 354 ЦПК України, ст. ст. 1222, 1270, 1272 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка рф, адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

відповідач 1: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач 2: ОСОБА_5 , РНОКПП - невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, пров. Музейний, 2-Д, електронна адреса: .

Суддя О. В. Лещенко