РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2022 року

м. Рівне

Справа № 562/2737/21

Провадження № 22-ц/4815/932/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий суддя : Боймиструк С.В.,

судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту трудових відносин, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В

У вересні 2021 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просла зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 оформити з нею трудові відносини та внести до трудової книжки відповідні записи, нарахувати та виплатити заробітну плату за період з 27 травня 2021 року по 03 липня 2021 року в розмірі 12614 грн., стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 03 липня 2021 року по день постановлення судового рішення, 5000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що вона у період з 27 травня 2021 року по 03 липня 2021 року проходила стажування та перебувала у неоформлених трудових відносинах на посаді адміністратора в закладі харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_3 , однак при звільнені обумовлена заробітна плата не була виплачена та її претензія залишена відповідачем без задоволення.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 вважає рішення суду першої інстанції незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того що позивач не погоджується з тлумаченням ст. 24 КЗпП, оскільки невиконання Відповідачем вимог трудового законодавства не може ставитись у вину Позивачу та не свідчить про те, що її не було допущено до роботи.

Також вказує на неврахування місцевим судом висновку Верховного Суду у справі №127/1309/16-ц.

Стверджує, що місцевим судом не встановлено які саме правовідносини мали місце між сторонам.

Враховуючи викладене просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_3 зареєстрована фізичною особою-підприємцем за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України).

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», який набрав чинності 02 січня 2015 року, виключено частину четверту статті 24 КЗпП України, відповідно до якої трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

При цьому, суд може визнати трудовий договір укладеним за відсутності наказу чи розпорядження, лише за умови дотримання інших умов, необхідних для його укладення, зокрема, виконання працівником обов`язку щодо надання паспорта або іншого документу, що посвідчує особу, трудової книжки, а у випадках, передбачених законодавством, також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інших документів, за наявності письмових чи інших доказів дотримання цих умов, окрім показань свідків.

З огляду на вказані положення, позивач повинен був дотриматися умов, необхідних для укладення трудового договору, а саме скласти заяву про прийняття його на роботу, подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку тощо.

Встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу.

Подібні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 квітня 2020 року у справі № 462/7621/15-ц (провадження № 61-10916св18).

За змістом ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За нормами ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1-3 статті 89 ЦПК України).

На підтвердження позовних вимог сторона позивачка покликалась на листування ОСОБА_2 з працівникам Moderna Pizza; свідчення клієнтів, колег та постачальників; наявністю доступу до внутрішніх документів Moderna Pizza.

Оцінивши долучені докази слід погодитись з висновком місцевого суду, щодо неможливості встановлення до яких саме обов`язків (трудових чи цивільно-правових) приступила позивач та чи приступала взагалі, яку роботу та як саме її виконувала, який результат цієї роботи, тривалість виконання таких робіт та її оплату роботодавцем.

Досліджене листування, що міститься в матеріалах справ невідоме за походженням, встановити його достовірність не є можливим, оскільки користувачі мессенджерів вправі вносити зміни текстових повідомлень, найменувань контактів тощо і не може бути визначальним при встановленні факту працевлаштування у ФОП ОСОБА_3 або у закладі Moderna Pizza протягом спірного періоду.

Водночас слід вказати, що позивач покликається на часткову оплату заробітної плати проте будь яких доказів не надано, хоча за змістом листування оплата повинна була проводитися у формі грошових переказів, що могло б підтверджуватись відповідними виписками або квитанціями.

З того ж таки листування вбачається, що за умовам працевлаштування існувала необхідність у проходженні медогляду, проте позивачка наявності медичної документації не доводить.

Також суд звертає увагу, що покликаючись на доступ до службової документації та роботу з постачальниками, в матеріалах справ відсутні будь які документи, які б підтверджували повноваження представляти роботодавця у відносинах з контрагентам, або хоча б містили підписи позивачки у видаткових або внутрішніх накладних, довіреності на отримання товару, фотографії на робочому місці, в процесі роботи, тощо.

Вірні висновки місцевого суду й стосовно долученого відеозапису на якому відображено Z-звіт РРО (фіскальний звітний чек), який не містить будь-якого згадування про позивачку.

Слід погодитись з тим, що доступ до такої інформації може бути обумовлений не тільки наявністю трудових відносин, а й виконанням цивільно-правових угод. Крім того фіксування цього документу могло відбуватись іншими особами.

Також відсутні докази звернення до Управління Держпраці в Дніпропетровській області про яке стверджує представник ОСОБА_2 у позові та результат перевірки такого звернення.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги, матеріали справи, зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 грудня 2022 року.

Головуючий Боймиструк С.В.

Судді: Хилевич С.В.

Шимків С.С.