Справа № 146/1064/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2022 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участі секретаря судового засідання Райковської О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що вона проживала із відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, які офіційно вони зареєстрували 25 вересня 2015 року.

Від спільного проживання у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4 .

В період сумісного проживання відповідач піклувався про дітей, надавав матеріальну допомогу, а на даний час він добровільно надавати допомогу не бажає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, нехтує своїми батьківськими обов`язками, хоча він матеріально забезпечений і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовіій сумі у розмірі по 2000 грн., на кожного щомісячно, але не більше десяти розмірів прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше, як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви до досягнення ними повноліття.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

18 листопада 2022 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Корнійчука С.А. надійшов відзив на позовну заяву в якому вказав, що відповідач не погоджується з заявленою позивачем сумою аліментів на утримання дітей, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів того, що відповідач має змогу сплачувати заявлену суму аліментів, яка вказана у позові. Відповідач визнає позовні вимоги частково і згідний сплачувати аліменти на двох дітей в розмірі 2473 грн, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття в зв`язку з чим позовні вимоги позивача просить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 280 ЦПК України.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах, які офіційно зареєстрували 25 вересня 2015 року. (а.с.10)

Від спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томашпільського районного управління юстиції та народилася дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 21 липня 2017 року Томашпільським ройонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.(а.с.5-6).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо стягнення аліментів та зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, взаємний обов`язок батьків по їх утриманні, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд вважає справедливим та обґрунтованим позовні вимоги задовільнити частково та стягувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн (одна тисяча п`ятсот грн.) на кожну дитину щомісячно, але не більше десяти розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення ними повноліття.

Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК Україниз дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 11 жовтня 2022 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до ч. 6ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 992,40 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статями 180-182,198-200 СК України, статями 4, 7, 12, 13, 81, 89, 137, 141, 244, 263, 273, 430 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 жительки АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн (одна тисяча п`ятсот грн.) на кожну дитину щомісячно, але не більше десяти розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 11 жовтня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_1 на користь держави 992,40 грн (девятсот вісім гривень 40 копійок) судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 06 грудня 2022 року.