Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" червня 2022 р. Справа № 596/1590/21

Провадження № 2/596/83/2022

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Лисюк І.О.

за участю секретаря Федорів О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Заводовської М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, з надвірними будівлями та спорудами що знаходиться в АДРЕСА_1 . Також в даному житловому будинку зареєстрований, але фактично з 2018 року не проживає відповідач ОСОБА_2 , не намагається вселитися, не приходить та не користуються ним. Залишаючись зареєстрованим у вказаному домоволодінні, перешкоджає у здійсненні її законних прав, оскільки саме через даний зареєстрований склад сім`ї вона змушена сплачувати більше коштів за комунальні послуги. Тому просить суд визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 11 листопада 2021 року цивільну справу № 596/1590/21 прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження..

Згідно ухвали суду від 30 листопада 2021 року за заявою відповідача судом постановлено про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

03.12.2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов, в обґрунтування якого сторона відповідача посилається на те, що позивач не довела належними і допустимими доказами, що вона являється власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Матеріали позовної справи містять лише свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.05.2021 та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.05.2021 на земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Також, на думку відповідача причини відсутності відповідача за адресою його реєстрації та проживання є поважними, оскільки позивач чинить йому перешкоди в користувань єдиним житлом.

Акти комісії в складі старости Вікнянського старостинського округу. Гримайлівської селищної ради, діловода Вікнянського старостинського округу. Гримайлівської селищної ради, ОСОБА_3 та члени комісії: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Г.В. Потопляк, М.О. Черкас, не є належними доказами, оскільки дані особи не знають обставин проживання їх сім`ї.

Позивач ініціювала черговий конфлікт, наполягла на тому, щоб відповідач виїхав і виписався з місця проживання. На це згоду не дав, речі не забрав і бажає і надалі мати право користування житлом, в якому на законних підставах зареєстрований. Відповідач зазначає, що залишив місце проживання не з власної волі, а через примус власника в зв`язку з виниклими неприязними відносинами в сім`ї. Отже, позивачем не доведено факт відсутності відповідача понад встановлені строки у жилому приміщенні без поважних причин. Іншого житла відповідач немає.

На думку відповідача, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи. У зв`язку з наведеним, враховуючи права відповідача, який зареєстрований у спірному домоволодінні з 1999 року, постійно проживав у ньому та не має іншого житла, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. (а.с.42-45).

03.12.2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення, який прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом та первісним позовом, присвоєно справі номер № 596/1590/21.(ухвала суду від 01.02.2022 року).

Ухвалою суду від 14.04.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення, до судового розгляду по суті.

Згідно ухвали суду від 10.06.2022 року, на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення, залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Заводовська М.Л. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в заявах по суті.

Відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача адвокат Гриців О.Я. в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином.

Суд, заслухавши вступне слово сторони позивача, допитавши свідків, дослідивши докази, подані сторонами, письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного.

Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (раніше була АДРЕСА_2 ) згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом №389 від 07.05.2021 року, виданого приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Тернопільської області Гречанівським АЯ., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 255708642 від 07.05.2021 року. (а.с.13,14,15, 84).

Згідно із довідками, виданими виконавчим комітетом Гримайлівської селищної ради № 413, 420 від 21.07.2021 року, від 23.07.2021 року, ОСОБА_2 з сім`єю ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ) зареєстровані в житловому будинку АДРЕСА_1 , але не проживають з 2018 року в зазначеному житлі.(а.с.9, 10,81).

Відповідно до інформаційної довідки № 286780156 від 25.11.2021 року Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості щодо нерухомого майна відносно ОСОБА_2 відсутні. (а.с. 35,46).

Як слідує із актів встановлення фактів проживання від 02.08.2021, 04.08.2021 року, в ході проведення обстеження домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , комісія в складі старости Вікнянського старостинського округу Гримайлівської селищної ради, діловода Вікнянського старостинського округу Гримайлівської селищної ради та іншими членами комісії: Г.З.Томчишин, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , М.О.Черкас встановила, що ОСОБА_2 за даною адресою зареєстрований, але не проживає з 2018 року. (а.с. 11,12).

Зазначені обставини доводяться також показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та позивача ОСОБА_1 , допитаної в порядку ст.234 ЦПК України.

Так, допитана в суді в якості свідка позивач ОСОБА_1 показала суду, що відповідач ОСОБА_2 є чоловіком її доньки ОСОБА_6 . Після одруження доньки з 2008 року за адресою: АДРЕСА_1 (раніше назва вулиці була ОСОБА_12 ) вони проживали разом, а саме позивач, її чоловік ОСОБА_13 , відповідач ОСОБА_2 , донька позивача ОСОБА_6 з дітьми.

Останні роки проживання відповідач ОСОБА_2 весь час ображав Позивача та її чоловіка, виражався нецензурною лайкою, створював конфліктні ситуації, взагалі не допомагав у господарстві. Основний конфлікт мав місце в січні 2018 року. Так, відповідач вів себе некоректно по відношенню до своєї дружини (доньки позивача), також нецензурно висловлювався, також дзвонив до чоловіка Позивача і обзивав нецензурною лексикою. При цьому вона з чоловіком ніколи з ним не конфліктувала та не намагалась виселяти його. Проте в лютому 2018 року зять зібрав речі і покинув своє місце проживання. В квітні 2018 року її донька ОСОБА_6 з дітьми теж покинула своє місце реєстрації, переїхавши з відповідачем на квартиру брата чоловіка за адресою: АДРЕСА_3 . Там вони живуть вже 4 роки. На протязі 4 років відповідач ніколи не приходив, не намагався вселитися. Він добровільно забрав свої речі і не проживає в належному їй будинку.

Додатково пояснила, що безпідставна агресія ОСОБА_2 до неї та її сім`ї лякала її. Ці конфлікти підірвали її здоров`я. Станом на сьогоднішній день у неї діагностовано гіпертонічну хворобу, серцеву недостатність, що підтверджується довідками в справі.

Ні субсидії, ні будь-які соціальні виплати їй не нараховують на не виплачують у зв`язку з реєстрацією відповідача. Відповідач ОСОБА_2 комунальні платежі не сплачує та ніколи не сплачував, в утриманні житла участі не брав. Усі витрати по комунальних платежах завжди оплачувала вона та її чоловік.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердила показання ОСОБА_1 , показавши, що є донькою позивача. Відповідач ОСОБА_2 не проживає в будинку матері по АДРЕСА_1 з кінця січня 2018 року. Її сестра ОСОБА_6 з дітьми ще до квітня 2018 року проживала з матір`ю. На пасху в 2018 році ОСОБА_2 зустрів їх сім`ю на вулиці та обзивав безпричинно її батьків. До батьків вона часто приїжджає з сім`єю і жодного разу вона не бачила, щоб ОСОБА_2 вернувся до свого місця проживання (реєстрації) чи намагався вселитися. Вона також не бачила, щоб батьки чинили йому перешкоди в проживанні чи виганяли з житла. Навпаки, її батьки завжди допомагали сім`ї ОСОБА_2 . В будинку відсутні речі відповідача. Відповідач ОСОБА_2 проживає з сім`єю з 2018 року в АДРЕСА_3 . Вона була за місцем їх проживання та бачила це.

Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_11 та додатково пояснив, що йому відомо, що з 2018 року ОСОБА_2 з сім`єю не проживає в тещі в АДРЕСА_1 . Пішов з житла добровільно, ніхто його не виселяв. З 2018 року він живе в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 та не намагався вселитися. З того часу ОСОБА_2 він не бачив.

З врахуванням наведеного до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Статтею 41 Конституції України закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будьякі угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будьякі дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Приписами ста. 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 71 ЖК України встановлює такі строки у розмірі шести місяців та визначає підстави для продовження терміну зберігання права користування спірним житлом.

Виходячи з положень ст. 150 Житлового кодексу України та ст. 383 Цивільного кодексу України власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 2018 року не проживає понад встановлені строки без поважних причин у належному позивачці ОСОБА_1 на праві власності житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом не встановлено того, що відповідач ОСОБА_2 з 2018 року мав намір вселитися в житло, але йому чинились перешкоди в користуванні житлом, в якому він зареєстрований. Не встановлено також фактів звернення відповідача з заявами до поліції щодо захисту своїх прав, сплати останнім будь-яких коштів за житлово-комунальні послуги. Як встановлено, витрати по сплаті комунальних послуг несе позивач, що підтверджується довідками. (а.с.82,85).

Стороною позивача доведено належними та допустимими доказами те, що відповідач в 2018 році добровільно змінив своє місце проживання, забравши свої речі на інше місце постійного проживання, де з 2018 року він проживає з сім`єю в квартирі свого родича ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_3 . Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач втратив інтерес до житла, в якому він зареєстрований та проживав до лютого 2018 року.(а.с.87-88).

З врахуванням наведеного, визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав позивача.

При цьому суд наголошує, що припинення права користування відповідача спірним житлом відповідає вимозі пропорційності переслідуваній легітимній меті у світлі статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з огляду на те, що позивачка, у зв`язку із збереженням за членом сім`ї права користування належним їй будинком та реєстрації його проживання у спірному житлі, позбавлена можливості отримувати житлові соціальні пільги та вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання про обґрунтованість позову ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, який підлягає до задоволення.

Слід також, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 263-268 ЦПК України,-,

УХВАЛИВ:

Позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 червня 2022 року.

Суддя Гусятинського районного суду Ірина ЛИСЮК