Справа № 183/2923/22
№ 2-з/183/74/22

У Х В А Л А
27 червня 2022 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Парфьонова Д.О., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
24 червня 2022 року подано вищевказану заяву.
У зв`язку з тимчасовою зайнятістю судді Майної Г.Є., протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 червня 2022 року, заяву передано головуючому судді Парфьонову Д.О. Заява отримана головуючим суддею 27 червня 2022 року.
В заяві позивач просить винести ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову до набрання рішенням суду по даній справі законної сили, а саме: заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме та рухоме майно вчинювати (здійснювати) будь-які реєстраційні дії та/або вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приймати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь-які інші дії з набуття, зміни або припинення державної реєстрації будь-яких речових прав, похідних від права власності, щодо майна, а саме стосовно квартири, належної ОСОБА_3 на праві власності, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заяви заявник вказує, що позивач звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Предметом позову є стягнення моральної та матеріальної шкоди, спричиненої неправомірними діями відповідача, в результаті яких було пошкоджено майно позивача, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . У позивача виникає розумний сумнів щодо реальності виконання рішення суду, оскільки відповідач не визнає своєї вини та права Позивача на компенсацію спричиненої шкоди; відповідач має намір відчуження належного йому на праві власності майна з метою неможливості арешту та подальшої реалізації в межах виконавчого провадження за для стягнення моральної та матеріальної шкоди.
Тобто існує реальна загроза здійснення відповідачем недобросовісних дій, направлених на чинення перешкод в реальному виконанні рішення суду. У випадку відчуження нерухомого майна, належного Відповідачу на праві власності, позивач буде позбавлений права на реальне виконання рішення суду та компенсацію спричиненої шкоди. Таким чином, позивач вважає за необхідне просити суд забезпечити позов шляхом накладення заборони на вчинення реєстраційних змін в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно визначеного нерухомого майна.
Сторони у судове засідання, на підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України, не викликались.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Пунктами 2, 4 частини 1 статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вирішуючи заяву, суд виходить з того, що заявником не подано жодного належного та допустимого доказу, не наведено жодного належного аргументу, який би надавав суду можливість встановити чи прийти до висновку, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, предметом якого є стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Так, просячи встановити заборону вчинення дій щодо майна, представник позивача, вказує, що відповідач не визнає позов та має намір відчужити належне йому на праві власності майно.
Водночас, саме лише невизнання позову та обставин, покладених в його обґрунтування не є обставиною, яка свідчить про наявність обставин, які істотно ускладнять чи зроблять неможливим виконання рішення суду. Крім того, на стадії відкриття провадження у справі в суду відсутні можливості перевірити дані твердження заявника.
Також, жодних доказів на підтвердження можливості вчинення дій щодо відчуження майна, належного відповідачу, позивач не надає. Самі лише посилання на можливість вчинення дій не свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Крім того, майно, щодо якого представник позивача просить покласти заборону, як вбачається з позову та з вступної частини заяви про забезпечення позову, інформаційної довідки № 302183225 від 07 червня 2022 року, є місцем проживання відповідача та єдиним його майном. Даний факт спростовує твердження представника позивача про наявність у відповідача наміру відчужити майно і реальності загрози здійснення недобросовісних дій зі сторони відповідача.
З урахуванням викладеного, підстав для забезпечення позову суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 157, 260 ЦПК України, суд,-
в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвала суду складена і підписана 27 червня 2022 року.

Суддя Д.О. Парфьонов