Справа № 188/1831/21
Провадження № 2/188/248/2022
30 листопада 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,
при секретарі судового засідання Лисяк А.Є.,
розглянувши відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що згідно зі свідоцтвом про право власності, виданим 17.10.2008р. виконкомом Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області та зареєстрованим в КП «Павлоградське МБТІ» 27.10.2008р., їй належить 1/2 частина стоматологічного кабінету, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а інша 1/2 частина належить з 28.09.2010р. на підставі договору дарування відповідачу.
Позивач зазаначає, що вона і відповідач є дипломованими лікарями стоматологами з відповідними сертифікатами та ліцензіями щодо здійснення підприємницької діяльності в сфері стоматології. Саме для спільного здійснення діяльності в сфері стоматології позивачем було подаровано частину приміщення відповідачу, але він цим не скористався.
Первинно позивач придбала житлову квартиру, переобладнала під нежитлове приміщення для здійснення підприємницької діяльності та належним чином оформила його на себе, після чого частину безоплатно відчужила на користь відповідача, очікуючи від нього спільної діяльності в одній сфері.
Не дочекавшись підтримки від відповідача, позивач з жовтня по грудень 2010 року за власні кошти одноосібно здійснила повний ремонт приміщення для його функціонування за призначенням, одноосібно за власні кошти придбала спеціалізоване обладнання для здійснення підприємницької діяльності в сфері стоматології, обладнала приміщення та з 17.03.2011 приступила до підприємницької діяльності в цьому приміщенні одноосібно, отримавши відповідну ліцензію на здійснення медичної практики.
Позивач стверджує, що з 17.03.2011 вона одноосібно в повному обсязі використовує приміщення стоматологічного кабінету, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 , за функціональним призначенням на власний розсуд без втручання сторонніх осіб, тобто одноосібно володіє та користується ним.
Вона одноосібно уклала договори з підприємствами газопостачання, електропостачання, утилізації сміття, оренди земельної ділянки, прилеглої до місця розташування приміщення, та, починаючи з 01.01.2011, одноосібно оплачує надання вказаних послуг,
До цього часу, наголошує позивач, їй ніхто не пред`являє жодних претензій та не перешкоджає у володінні та користуванні зазначеним нерухомим майном.
Позивач, посилаючись на ст. ст. 16, 316, 328, 344 Цивільного кодексу (далі ЦК) України просить суд визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на нерухоме майно: 1/2 частину стоматологічного кабінету, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору дарування. Судові витрати позивач просить залишити на ній.
Позов подано до суду 29 грудня 2021 року.
Ухвалою суду від 10 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причина неявки суду не відома. Про дату слухання справи відповідач повідомлений належним чином. Правом на надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
На підставі положень статей 280-281 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив у справі заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.
Згідно з приписами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач ніяких доказів суду не надав.
У частині 10 ст. 84 ЦПК України визначено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
Оцінивши в сукупності надані суду позивачем докази, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог з таких підстав.
Визнати право власності позивача на 1/2 частину нежитлового приміщення можливо з огляду на встановлені судом обставини та системний аналіз чинного законодавства, яке регулює такі правовідносини.
Судом встановлено, що позивач згідно зі свідоцтвом про право власності, виданим 17.10.2008р. виконкомом Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області та зареєстрованим в КП «Павлоградське МБТІ» 27.10.2008р., їй належить 1/2 частина стоматологічного кабінету, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 6569 від 28.10.2021 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а інша 1/2 частина належить з 28.09.2010р. відповідачу на підставі договору дарування, посвідченого 13.09.2010р. приватним нотаріусом петропавлівського нотаріального округу Свириденко Л.В. за р. 1229 та записано в реєстрову книгу № 2-64, що підтверджується повідомленням КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» за вих. № 55 від 15.11.2022.
Позивач з 01.01.2011 одноосібно в повному обсязі використовує приміщення стоматологічного кабінету, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , для здійснення власної підприємницької діяльності з надання стоматологічних послуг, що підтверджується актом, складеним депутатом Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області Єрьоміною Ю.О. 23 грудня 2021 року з участю свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Як вбачається з доданої до позову копії договору оренди землі від 26.10.2009, позивач уклала його з Петропавлівською селищною радою Дніпропетровської області для обслуговування ганку стоматологічного кабінету по вулиці Жовтнева, 81 в смт Петропавлівка.
Позивач одноосібно уклала договори на комунальні та інші послуги з обслуговування приміщення стоматологічного кабінету по АДРЕСА_2 , що видно з доданих до позову копій договорів про постачання електричної енергії, транспортування природного газу, по перевірці ефективності роботи вентиляції.
Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема, ст. 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, що закріплено у ст. 16 ЦК України.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ за № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах захист права власності та інших речових прав» (далі Постанови ВССУ) можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
Відповідно до п.14 вказаної Постанови ВССУ виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Згідно з рекомендаціями, що містяться у Постанові ВССУ, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю суди повинні враховувати, зокрема, таке:
володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Володіння позивачем спірним майном відповідає усім вказаним критеріям.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, тому задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.
Вартість 1/2 частини вказаного приміщення складає 81 604 гривні 50 копійок, що є ціною позову і підтверджується звітом про оцінку майна від 04.02.2022, наданим ТОВ «Земля і право».
Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір, про що до позову додана квитанція банку.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, тому суд вважає за можливе клопотання позивача задовольнити та залишити судові витрати на ньому.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 206, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на 1/2 частину стоматологічного кабінету, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрати позивача по сплаті судового збору залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя П. О. Бурда