Справа № 697/576/22
Провадження № 2-з/697/22/2022
У Х В А Л А

про відмову у застосуванні заходів зустрічного забезпечення позову

20 грудня 2022 року

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Скирда Б.К., розглянувши заяву представника третьої особи ОСОБА_1 адвоката Сіренка Олександра Васильовича про застосування заходів зустрічного забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Бобрицької сільської ради Черкаської області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Реєстраційний відділ виконавчого комітету Канівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання рішення недійсним та його скасування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Бобрицької сільської ради Черкаської області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Реєстраційний відділ виконавчого комітету Канівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання рішення недійсним та його скасування.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14 червня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.11.2022 задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій та заборони державному реєстратору, іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії, вчинення дій, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1532 в адміністративних межах Бобрицької сільської ради (Григорівський старостинський округ, за межами населеного пункту) до набранням рішенням суду законної сили.

При постановлені судом ухвали про забезпечення позову за зверненням позивача, суд не знайшов підстав для застосування зустрічного забезпечення за ініціативою суду.

12.12.2022 представником третьої особи ОСОБА_1 адвокатом Сіренком Олександром Васильовичем подано заяву про застосування заходів зустрічного забезпечення позову у зазначеній цивільній справі шляхом внесення позивачем ОСОБА_2 на депозитний рахунок Канівського міськрайонного суду Черкаської області грошових коштів у розмірі 250 000 грн. 00 коп. з метою відшкодування збитків ОСОБА_1 вже прийнятою забороною по даній справі.

В обґрунтування поданої заяви про застосування заходів зустрічного забезпечення зазначає про те, що 18 місяців ОСОБА_1 позбавлений можливості відповідно до ст. 44 Конституції України зареєструвати своє приватне право на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1532 через бездіяльність посадових осіб Бобрицької сільської ради Черкаської області. Під час майже 9 років з моменту отримання права на безкоштовну приватизацію земельної ділянки учаснику бойових дій ОСОБА_1 ним було витрачено значні кошти щодо виготовлення відповідної земельної документації, участі у відповідних судових засіданнях, моральну шкоду та упущену вигоду у вигляді отримання дивідендів від здачі в оренду земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1532.

Відтак, з метою дотримання збалансованості і однакового захисту прав та інтересів усіх сторін по справі, заявник просить застосувати заходи зустрічного забезпечення позову у даній справі.

Дослідивши матеріали справи в межах поданої заяви про застосування заходів зустрічного забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Метою зустрічного забезпечення є забезпечення позивачем відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Отже зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Порядок застосування та скасування зустрічного забезпечення визначено у статтях 154, 155 ЦПК України.

Норми частини п`ятої статті 154 ЦПК України визначають вимоги до зустрічного забезпечення. Так, заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи.

Перелік випадків, у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України та є вичерпним.

Так, відповідно до частини третьої статті 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).

Зазначені норми ЦПК України узгоджуються зі змістом Принципу 8 Принципів попередніх і забезпечувальних заходів в міжнародному цивільному процесі, прийнятих Асоціацією міжнародного права у 1996 році: суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті відмови у позові. При вирішенні питання про гарантії суд повинен враховувати можливості позивача відповісти на вимогу про відшкодування збитків.

Суд враховує, що на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення спрямоване насамперед на захист інтересів відповідача, шляхом забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому, саме відповідач має довести наявність збитків, які він зазнає через забезпечення позову, а суд повинен ретельно дослідити такі докази, перевірити наявність збитків, визначити їх потенційний розмір та оцінити співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Таким чином, зустрічне забезпечення це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Цей інститут має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за винятком випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, зокрема, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд, яка викладена в постанові в справі № 753/2380/18-цз від 19 квітня 2019 року (провадження № 61-38399св18).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року в справі № 569/13105/18 (провадження № 61-46461св18) вказано, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення за наявності одночасно таких підстав: 1) якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України; 2) якщо позивач не має майна, що знаходиться на території України.

При розгляді заяви про зустрічне забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України», одним з аспектів права на суд є право на доступ до суду, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Оскільки розмір можливих збитків ОСОБА_1 оцінює у сумі 250 000 грн., тому просить застосувати зустрічне забезпечення позову шляхом внесення позивачем на депозитний рахунок суду грошових коштів у зазначеному розмірі.

Однак, останнім не надано жодних належних розрахунків можливих збитків, які він може понести в результаті прийнятих судом заходів забезпечення позову та відповідного обґрунтування таких розрахунків.

Крім цього, як вбачається з матеріалів заяви представника третьої особи ОСОБА_1 адвоката Сіренка О.В., жодних доказів відсутності реєстрації місця проживання чи незадовільного фінансового стану позивача суду не надано. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Дана адреса зазначена ним як місце реєстрації та проживання.

Право на звернення до суду гарантовано положеннями Конституції України та Цивільного процесуального кодексу України і не може оцінюватись як засіб спричинення шкоди інтересам фізичної або юридичної особи.

Слід відзначити, що встановлені в ході розгляду заяви обставини не свідчать про наявність вищенаведених фактів передбачених процесуальним законодавством, зокрема визначених у ч. 3 ст. 154 ЦПК України, які покладають на суд обов`язок застосувати зустрічне забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Подана заява не містить належних аргументів з приводу того, яким чином застосовані судом заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій та заборони державному реєстратору, іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії, вчинення дій, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1532 в адміністративних межах Бобрицької сільської ради (Григорівський старостинський округ, за межами населеного пункту) до набранням рішенням суду законної сили можуть завдати збитків відповідачу, а матеріали справи не містять доказів наявності передбачених п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Мотивуючи необхідність зустрічного забезпечення позову представник третьої особи зазначає також про безпідставність поданого позову.

Однак, як під час вирішення питання щодо забезпечення позову, так і під час вирішення питання про застосування зустрічного забезпечення, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення (зустрічне забезпечення) позову. Відтак, доводи представника третьої особи про необґрунтованість позовних вимог суд до уваги не приймає.

Оскільки, суду не надано доказів на підтвердження збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову, а випадків, передбачених ст. 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення судом не встановлено, у задоволенні поданої заяви щодо застосування заходів зустрічного забезпечення позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 154, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника третьої особи ОСОБА_1 адвоката Сіренка Олександра Васильовича про застосування заходів зустрічного забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Бобрицької сільської ради Черкаської області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Реєстраційний відділ виконавчого комітету Канівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання рішення недійсним та його скасування відмовити.

Ухвала про зустрічне забезпечення може бути оскаржена разом із ухвалою про забезпечення позову або окремо.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Б . К . Скирда