Справа № 466/7138/22
Провадження № 2/466/2184/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Філевич У.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

установив:

16.09.2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3 , в якому просять визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), такою, що втратила право користування житловим будинком, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог покликаються на те, що позивачам на праві спільної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою № 308414707.

В даному будинку зареєстровано 5 осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади № 102614 від 19.08.2022.

Водночас Відповідач ОСОБА_3 в даному будинку фактично не проживає протягом більш ніж 15 років.

Відповідач з 2005 року постійно проживає в Італії, що підтверджується Довідкою про місце проживання ОСОБА_6 від 08.05.2015р.

Відповідач не є власником даного будинку.

Іншого способу захисту прав власника та зняття з реєстраційного обліку відповідача, окрім як звернення до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку немає. Реєстрації місця проживання відповідача за вказаною адресою порушує права власників позивачів.

Позивачі в судове засідання не з`явились. 14.11.2022р. від представника позивачів адвоката Коровяка Б.Е. поступила заява про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.223, 280 ЦПК України, на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивачам на праві спільної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою № 308414707.

В даному будинку зареєстровано 5 осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади № 102614 від 19.08.2022.

Водночас відповідач ОСОБА_3 в даному будинку фактично не проживає протягом більш ніж 15 років.

Відповідач з 2005 року постійно проживає в Італії, що підтверджується Довідкою про місце проживання ОСОБА_6 від 08.05.2015р.

Відповідач не є власником даного будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно з ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. У разі виникнення спору між власником і членами його сім`ї суд повинен врахувати, що право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст.ст. 405,406 ЦК. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення, або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо іншого не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 89, 223, 263, 264, 265, 280-284 ЦПК України, ст.ст.319, 383, 391 ЦК України, -

вирішив:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), такою, що втратила право користування житловим будинком, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Г. Б. Білінська