ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1656/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/2697/22 Категорія: 321030000 Позарецька С.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Вініченка Б.Б., Нерушак Л. В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 і має пільги щодо оплати комунальних послуг.

В даній квартирі зареєстровані дві особи: він і відповідачка (колишня дружина). З червня 2019 року він припинив проживання в квартирі і пільги були зняті з даного житла.

Вказує, що відповідачка до листопада 2021 року мала ключі від квартири, неодноразово до неї проникала, але не проживає в ній, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере.

Крім того, 29.09.2021 вона вселилася до квартири, на його вимогу сплачувати комунальні послуги відмовляється, а тому він був змушений звернутися до підприємства щодо відключення від холодної та гарячої води і щодо пломбування запірних вентилів у квартирі.

Отже, за період з липня 2019 року по червень 2022 року ОСОБА_2 не проводила жодної оплати по утриманню житла, як і на сьогодні; згоди між сторонами щодо відшкодування витрат та утримання квартири не досягнуто.

Позивач вважав, що відповідачкою порушені його права, оскільки він вимушено несе збитки, пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг, а тому вважає, що має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача.

Також позивач вказав, що ним здійснено оплату до КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради виплат на виконання рішення Придніпровського райсуду м. Черкаси від 22.02.2021р. за користування послугами з водопостачання та водовідведення на суму 4299 грн. 40 коп.

Посилаючись на ст. ст. 4, 16, 509, 544, 614, 623 ЦК України, ст.ст. 156, 162 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь грошові кошти в розмірі 4299 грн. 40 коп.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 174 грн. 87 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 40грн. 40коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відсутні докази того, що ОСОБА_2 в інші періоди часу, тобто у період виниклої заборгованості, нарахованої підприємством, проживала у квартирі АДРЕСА_1 .

Також суд зазначив, що не підлягають до задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 на його користь грошових коштів, які були сплачені ним за рішенням суду від 22.02.2022 як інфляційні - 1грн. 49 коп. та 3% річних 7 грн. 78 коп., оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, за які саме місяці такі нарахування були здійснені підприємством «Черкасиводоканал». Рішення суду від 22.02.2022 не містить відповідних розрахунків, а у наданому позивачем розрахунку заборгованості, складеного підприємством таких нарахувань також не вказано. Крім того, й сам позивач не навів у позовній заяві відповідні нарахування та розрахунки заборгованості. При цьому, суд звернув увагу на існуючий порядок та методики нарахування інфляційних втрат та 3% річних у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України). Також на думку суду, позивачем не доведено, що відповідачка повинна нести відповідальність за нормами ст. 625 ЦК України.

Рішення оскаржено ОСОБА_1 в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі вказано, що позивач заявляв суду, що сплачує комунальні послуги за використану воду за адресою по АДРЕСА_2 , а за адресою по АДРЕСА_3 КП «Черкасиводоканал» провів розрахунки на одну особу ОСОБА_2 .

Зазначив, що жодних належних і допустимих доказів щодо тимчасової відсутності ОСОБА_2 у житловому приміщенні по АДРЕСА_4 , на адресу КП «Черкасиводоканал» ЧМР не надходило, тому і відбувалися нарахування. Відповідачка повинна була надати КП «Черкасиводоканал» належним чином оформлені та завірені копії чи оригінали документів, що підтверджують проживання особи по іншій адресі.

Вважає, що ОСОБА_2 , у зв`язку з тривалою несплатою за комунальні послуги, несе витрат по утриманню житлового приміщення, а він, як власник, має право на регрес.

У наданому відзиві ОСОБА_2 не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить рішення районного суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Предметом спору у справі, яка переглядається апеляційним судом, є стягнення з ОСОБА_2 коштів на зворотну вимогу, які були сплачені за водопостачання та водовідведення позивачем ОСОБА_1 по рішенню Придніпровського районного суду від 22.02.2022.

Як встановлено судом першої інстанції, встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 являється ОСОБА_1 , що підтверджується даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.02.2021р., витягу №1269279 від 15.03.2013р. та договором купівлі-продажу від 15.03.2013р., посвідченого нотаріусом, реєстр №506.

На даний час триває розгляд справи №711/7372/18 про поділ майна подружжя між сторонами.

Відповідно до даних довідки з Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 05.07.2022р. ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою з 30.07.2013 року.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.02.2022р. (справа №711/7501/21) з ОСОБА_1 на користь КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради стягнута заборгованість за водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2020 року по 30.11.2021 року у розмірі 4299 грн. 40 коп., в т.ч. інфляційні 1 грн. 49 коп. та 3% річних 7 грн. 78 коп. При цьому, заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення складають 4290 грн. 13 коп.

Вказане судове рішення набрало законної сили. Крім того, судом досліджено розрахунок заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 , за період з 01.01.2020 року по 30.06.2022 року. Інформації про розділені особові рахунки немає.

Досліджуючи обставини, які були встановлені під час розгляду справи №711/7501/21 та викладені у судовому рішення, враховуючи дані вказаного розрахунку та пояснення сторін, судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_5 не були встановлені лічильники обліку споживання холодної та гарячої води; плата за ці послуги нараховувалася на одну особу позивача, на якого і відкритий особовий рахунок; 27.10.2021 року підприємством «Черкасиводоканал» перекритий вентиль на подачу води до квартири.

Відповідно до інформації, що викладена у листі від 13.06.2022року №1596/12 з КП «Черкасиводоканал», станом на 03.06.2022 року ОСОБА_1 повністю сплатив заборгованість за надані ЖКП, яка визначена рішенням суду у сумі 4299 грн. 40 коп.

Суд першої інстанції задовольняючи вимоги частково вказав, що відсутні докази вважати, що ОСОБА_2 в інші періоди часу, тобто у період виниклої заборгованості, нарахованої підприємством (з 01.01.2021 по 30.11.2021 ), проживала у квартирі АДРЕСА_1 , а тому в цій частині у задоволенні позову слід відмовити. Також не підлягають до задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 на його користь грошових коштів, які були сплачені ним за рішенням суду від 22.02.2022 року як інфляційні - 1грн. 49 коп. та 3% річних 7 грн. 78 коп., оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, за які саме місяці такі нарахування були здійснені підприємством «Черкасиводоканал».

Рішення суду не містить відповідних розрахунків, а у наданому позивачем розрахунку заборгованості, складеного підприємством таких нарахувань також не вказано. Крім того, й сам позивач не навів у позовній заяві відповідні нарахування та розрахунки заборгованості. При цьому, суд звертає увагу на існуючий порядок та методики нарахування інфляційних втрат та 3% річних у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України). Також на думку суду, позивачем не доведено, що відповідачка повинна нести відповідальність за нормами ст. 625 ЦК України.

При цьому, суд першої інстанції стягнув з відповідачки заборгованість за водопостачання в сумі 174 грн. 87 коп., встановивши, що остання все таки проживала з 29.09.2021 (сама визнала вказаний факт) по 27.10.2021 (дата, коли був перекритий вентиль на подачу води).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, в редакції, що чинна з 09 червня 2018 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення передбачені статтями 23 та 24 цього Закону.

Також, нарахування позивачем оплати житлово-комунальних послуг за нормами споживання відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, в редакції, яка діяла на час виниклих правовідносин.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як передбачено ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї (ст. 64 ЖК України).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Доводи позивача, що ОСОБА_2 постійно проживала в квартирі АДРЕСА_1 та користується комунальними послугами, при цьому не сплачувала кошти за їх користування, колегія суддів вважає такими, що не знайшли свого підтвердження. Про це вірно вказано в рішенні місцевого суду.

Проте, сама відповідачка визнала в судовому засіданні той факт, що вона проживала у вказаній квартирі з 29.09.2021 по 06.10.2021, однак не довела, що саме проживала по 06.10.2021, тому суд стягнув з неї витрати за користування послуг з водопостачання за період з 29.09.2021 по 25.10.2021 (коли був перекритий вентиль на подачу води до помешкання).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на той факт, що відповідачка на даний час не є співвласником даної квартири, а тому відповідно з неї неможливо стягнути частину сплаченої суми позивачем ОСОБА_1 за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.02.2022.

Також остання надала суду першої інстанції акт від 09.08.2022 № 59, в якому зазначено, що ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з липня 2017 року, який затверджений посадовою особою структурного підрозділу з питань соціального захисту. Доводи скаржника, що даний акт є неналежним доказом, зводяться лише до його незгоди з висновками суду першої інстанції.

Отже колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які можуть бути підставами для скасування або зміни рішення.

Судові витрати, за подання апеляційної скарги скаржником не сплачувалися, оскільки він звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи, тому судові витрати в сумі1488, 60 грн. слід віднести за рахунок держави, оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді