Справа № 343/2085/21
Провадження № 22-ц/4808/763/22
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В. Максюти І.О.

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2022 року постановлене у складі судді Тураша В.А. у м. Долина в частині відмови в задоволенні клопотання представниці відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - адвоката Новосядло В.Р. про застосування заходів зустрічного забезпечення, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Дуткевич Ольга Яківна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Дуткевич Ольги Яківни про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування.

У жовтні 2021 року ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову, в якому просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони приватному нотаріусу Калуського районного нотаріального округу Дуткевич Ользі Яківній видавати свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.19-20).

У грудні 2021 року ОСОБА_3 подала клопотання про залучення співвідповідача у якому просила залучити до участі у справі №343/2085/21 за позовом ОСОБА_3 ОСОБА_2 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Дуткевич Ольги Яківни про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування гр. ОСОБА_1 у якості співвідповідача (т.1 а.с.89).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2021 року клопотання позивачки задоволено. Залучено до розгляду справи за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Дуткевич Ольги Яківни про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування у якості співвідповідача - ОСОБА_1 .

У лютому 2022 року представник ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - Новосядло В.Р. подала клопотання про застосування заходів зустрічного забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Дуткевич Ольга Яківна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування шляхом зобов`язання ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок суду впродовж 5-ти робочих днів з дня постановлення ухвали про застосування заходів зустрічного забезпечення - грошові кошти у розмірі - 200 000,00 грн.

Заява мотивована тим, що після смерті ОСОБА_4 , спадкоємцями є ОСОБА_2 (брат померлого) та ОСОБА_1 (племінниця). ОСОБА_2 є людиною похилого віку 81 рік, часто хворіє, страждає на хворобу серця, в кінці 2021 року тяжко перехворів на корона вірусну хворобу, лікувався у стаціонарі, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №855, виданою КНП «Рожнятівською багатопрофільною лікарнею». Окрім того ОСОБА_2 нещодавно впав та зламав ребра, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого. Його стан здоров`я є важким потребує значних коштів, довгого періоду реабілітації та належного догляду. Відповідачка ОСОБА_1 є власницею Ѕ оскаржуваного будинку (за адресою: АДРЕСА_1 ). На даний час вона проживає та працює у місті Львові, проживати у даному будинку не планує. Стверджує, що станом на сьогодні у законних та належних спадкоємців є покупець на даний будинок, який після 6-ти місяців від дня смерті ОСОБА_4 мав намір придбати даний будинок, про що надав лист ОСОБА_1 . Таким чином застосування заходів забезпечення позову спричиняють великі збитки відповідачам, оскільки такі заходи можуть тривати довгий час, до набрання рішення законної сили а у випадку відмови порушують законні права свободи та інтереси відповідачів.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2022 року в задоволенні клопотань представниці відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - адвокат Новосядло В.Р. про витребування доказів відмовлено.

В задоволенні клопотання представниці відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - адвокат Новосядло В.Р. про застосування заходів зустрічного забезпечення відмовлено.

Закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Дуткевич Ольга Яківна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування та призначено справу до судового розгляду по суті в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області за адресою: вул. Обліски,115 м.Долина, Івано-Франківська область, на 23.05.2021 року в 10.30 год. в залі судового засідання №3.

Не погоджуючись із ухвалою суду представник ОСОБА_1 Новосядло В.Р. , подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, з постановленням нової про застосування заходів зустрічного забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок суду впродовж 5-ти робочих днів з дня постановлення ухвали про застосування заходів зустрічного забезпечення - грошові кошти у розмірі - 200 000,00 грн. Зокрема вказує, що у даній справі у суду є обов`язок а не право на застосування заходів зустрічного забезпечення, які вбачаються із відсутності майна позивачки на території України, що підтверджується поданою інформаційною довідкою з реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто майновий стан позивачки ускладнює та робить неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачів діями позивачки щодо майна яке належало покійному ОСОБА_4 на майно якого позивачка претендує шляхом спадкування. Разом з тим, задовольняючи заяву позивачки про забезпечення позову необхідно було вирішити питання зустрічного забезпечення а у випадку його не вирішення застосувати заходи зустрічного забезпечення впродовж десяти днів з моменту подання клопотання відповідачами, як обов`язок суду із врахуванням відсутності на праві власності майна позивачки в Україні , тобто майновий стан який ускладнить та зробить неможливи виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачам.

У червні 2022 року ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу в якому заперечує доводи подані апелянтом вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим просить залишити його без змін. Зокрема вказує, що твердження апелянта про порушення судом норм процесуального права через недотримання строків розгляду клопотання про зустрічне застосування заходів зустрічного забезпечення то дане твердження є безпідставним так як на території України введено воєнний стан. Разом з тим, щодо посилання апелянта на нібито протиправні дії зі сторони позивачки по відношенню до майна покійног ОСОБА_4 то вважає, що відповідач свідомо бажає ввести в оману суд, навівши недостовірні факти.

У червні 2022 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 подав заяву клопотання в якому долучив наступний документ: відповідь на адвокатський запит від 14.06.2022 року №737/02-23 Вигодської селищної ради в якому вказано про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєсторовано смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 а/з 87 від 02.06.2022 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 ).

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на апеляційне провадження, колегія суддів вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Відповідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні зустрічного забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що обставин, які б свідчили про необхідність обов`язкового зустрічного забезпечення позову, визначених положеннями ч. 3 ст.154 ЦПК України, представниця відповідачів не навела. Посилання представниці відповідачів адвоката Новосядло В.Р. на те, що відповідачі зазнають збитків, оскільки вжиті заходи забезпечення позову обмежують права та інтереси останніх, позбавляючи їх права розпоряджатися спадковим майном, судом до уваги не прийнято, з огляду на те, що самі по собі заходи забезпечення позову є тимчасовим обмеженням прав особи тією мірою та таким чином, як це необхідно для збереження в період розгляду справи можливості безперешкодного виконання рішення суду в разі задоволення позову. А тому, суд розцінив такі твердження представниці відповідачів, а також твердження про те, що вжиті заходи забезпечення позову впливають на матеріальний стан відповідачів та призводять до понесення додаткових витрат внаслідок їх застосування, як висловлення своєї незгоди із вжитими судом заходами забезпечення позову, оскільки останні не призводять до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, гарантованих ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, оскільки обмежується лише можливість розпоряджатися майном. Отже, приймаючи до уваги, що позивачка ОСОБА_3 , має зареєстроване місцезнаходження на території України, враховуючи зміст правовідносин, що виникли між сторонами, з огляду на обраний вид забезпечення позову, який не впливає на матеріальний стан відповідачів, не призводить до понесення додаткових витрат внаслідок його застосування,

Такий висновок суду підтверджений доказами, які містяться у матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

У відповідності до вимог ч.ч. 6, 7 ст.154 ЦПК України, питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Розглядаючи заяву про зустрічне забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову (зустрічне забезпечення позову), суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Установивши, що позивачем не подано належних розрахунків можливих збитків, які можуть понести відповідачі в результаті прийняття судом заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов правильного висновку про відмову у вжитті заходів про забезпечення зустрічного позову.

Крім цього, представник ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звертаючись до суду із заявою про зустрічне забезпечення позову не довела відповідними доказами заподіяння збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у справі.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що у відповідачі є покупець на оспорюваний будинок, так як вбачається з матеріалів справи між потенційним покупцем та відповідачем не укладено попереднього договору купівлі-продажу, так як саме попередній договір купівлі- продажу виражає волю сторін щодо укладення договору купівлі-продажу.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (стаття 76 ЦПК України), яких позивачем не подано.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 червня 2022 року.

Судді: В.Д.Фединяк Л.В. Василишин

І.О.Максюта