Справа № 175/1583/21
Провадження № 2/175/518/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 листопада 2022 року смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Новік Л.М.,
за участю секретаря Гонти С.О.,
розглянувши у відкритому засіданні в залі суду смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення оплаченої частки вартості майна,
Згідно п.3 договору в разі необґрунтованих причин ухилення від укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна Стороною-1 (Відповідач), у вигляді відмови від укладання договору купівлі-продажу, укриття факту майнового спору, арешту або застави, іпотеки, недодержання терміну підготовки документів та терміну продажу, або зміни ціни продажу нерухомого майна. Сторона-1 (Відповідач) зобов`язується повернути попередньо оплачену частку вартості нерухомого майна у сумі 62 500 (шістдесят дві тисячі п`ятсот) грн. 00, та відшкодувати збитки у сумі 62 500 (шістдесят дві тисячі п`ятсот) грн.00.
Умовами попереднього договору п. 10 Позивачу надане право проживати в садовому будинку, здійснювати ремонтні роботи, заходи щодо підключення до електро та водопостачання, сплачувати відповідні рахунки.
До початку відкритого судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно дост.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів
Відповідно до ч. 1ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Встановлено, що 04 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений попередній договір №2290, за умовами якого вони зобов`язалися терміном до 01 травня 2020 року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 жовтня 2019 року, індексний номер витягу: 182812033 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 125000 (сто двадцять п`ять тисяч) гривень, що на момент укладання договору згідно розрахунку курсу 25,0 грн. за 1 долар США, є еквівалентом суми 5000 (п`ять тисяч) доларів США. (а.с.10-11).
Однак відповідач свої зобов`язання укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна в термін до 01 травня 2020 року, не виконав.
Відповідно до п.6. договору позивач починаючи з наступного дня після настання строку вказаного в п.1 договору, має право пред`являти цей договір до стягнення в порядку і строки передбачені законодавством України, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса.
Згідно п.10 позивачу надано право проживати в садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювати ремонтні роботи, заходи щодо підключення до електропостачання та водопостачання, сплачувати відповідні рахунки.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.03.2021 р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки за договором від 04 жовтня 2019 року №2290 у розмірі 62500 (шістдесят дві тисячі п`ятсот) гривень, судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., а всього стягнути 63340 грн. 80 коп.

Вказаним вище рішенням встановлено наступні обставини, що ОСОБА_1 понесені додаткові витрати по утриманню будинку у розмірі 15439 (п`ятнадцять тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн. 20 коп. та на підтвердження здійснення ремонтних та косметичних робіт у вищевказаному садовому будинку ОСОБА_1 надано два оригінали розписок від ОСОБА_4 від 20 листопада 2019 року, в яких зазначено, що останній отримав грошові кошти в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. за установку металевих дверей в кількості 3 (три) штуки та від 15 травня 2020 року, в якій вказано, що він отримав грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. за зруб 5 дерев, скошування трави, прибирання та утилізацію сміття, замовлено технічні умови з підключення електропостачання у вартості 439 (чотириста тридцять дев`ять) грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином, згідно умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір являється обов`язковим для виконання сторонами. Намагання позивача урегулювати спір з відповідачем шляхом переговорів та направлення претензії про спонукання укласти договір купівлі-продажу та компенсацію збитків, не надали результатів.

Згідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, в силу ст.22 ЦК України, є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст.ст.1212-1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язаннях (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознак безпідставності такого виконання.

Внаслідок невиконання умов договору відповідач безпідставно набув грошові кошти, які сплачені позивачем в рахунок вартості майна у розмірі 62500,00 грн., які підлягають поверненню позивачу, а також позивач поніс витрати на будинок у розмірі 15439,20 грн., які також підлягають відшкодуванню.

Згідно ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені документально.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 14, 16, 22, 256, 526, 629,1212 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 130, 141, 175, 177, 223, 263-266,280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 попередньо сплачену суму 62500 (шістдесят дві тисячі п`ятсот) гривень, додаткові витрати у сумі 15439 (п`ятнадцять тисяч чотириста тридцять дев`ять) гривень та витрати по сплаті судового збору 908,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.М. Новік