Ухвала

30 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 359/3245/20

провадження № 61-9574св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І.,

суддів: Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство обслуговування повітряного руху України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження питання про поновлення касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення матеріальної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Перегудою Анатолієм Павловичем, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у квітні 2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - ДП «Украерорух») на свою користь матеріальну допомогу в розмірі 469 600 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку з 23 березня 2020 року до дня ухвалення рішення суду.

Зазначений позов ОСОБА_1 мотивував тим, що з 01 квітня 1993 року він безперервно працював в регіональному структурному підрозділі «Київцентраеро» ДП «Украерорух».

Станом на день звільнення з роботи займав посаду інженера з УПР 1 категорії організаційно-методичної групи САО.

Розмір його посадового окладу становив 23 480 грн.

Наказом виконуючого обов`язки директора регіонального структурного підрозділу «Київцентраеро» ДП «Украерорух» від 23 березня 2020 року № 115/о він був звільнений з роботи з 23 березня 2020 року за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію на підставі статті 38 КЗпП України.

Стаж його безперервної роботи в ДП «Украерорух» склав повних 26 років.

На підставі пункту 6.25.2 Колективного договору, укладеного між адміністрацією ДП «Украерорух» та профспілками, у відповідача виник обов`язок виплатити йому матеріальну допомогу в розмірі 20 посадових окладів, що становить 469 600 грн. Однак відповідач ухиляється від добровільного виконання цього обов`язку.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Бориспільський міськрайонний суд Київської області рішенням від 17 грудня 2020 року позов задовольнив частково.

Стягнув з ДП «Украерорух» на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу в розмірі 469 600 грн.

У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовив.

Стягнув з ДП «Украерорух» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 420,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн.

Київський апеляційний суд постановою від 13 травня 2021 року апеляційні скарги адвоката Клименко К. О., діючої в інтересах ОСОБА_1 , залишив без задоволення.

Апеляційну скаргу ДП «Украерорух» задовольнив частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 року в частині стягнення з ДП «Украерорух» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн змінив, зменшивши розмір стягнутих із ДП «Украерорух» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу з 25 000 грн до 20 000 грн.

В решті рішення залишив без змін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Представник ОСОБА_1 - адвокат Перегуда А. П. учервні 2021 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення у відповідній частині та ухвалити нове судове рішення у цій частині, а саме стягнути з ДП «Украерорух» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 23 березня 2020 року по день винесення рішення суду у цій справі.

Рішення судів попередніх інстанцій в частині позовних вимог про стягнення матеріальної допомоги не оскаржуються.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі як на підставу оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та, зокрема вказує, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 761/2451/15-ц, від 13 квітня 2020 року у справі № 212/1325/17-ц, від 10 лютого 2021 року у справі № 143/179/19, Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1395цс16, від 06 грудня 2017 року у справі № 6-331цс17 (212/5615/15-ц), від 14 грудня 2016 року у справі № 6-788цс16, від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс14, Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 810/451/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17.

Видання сертифікату ТПП можливе лише за встановлення нею причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажором і невиконанням суб`єктом господарювання договірних зобов`язань. Відтак саме наявність сертифікату ТПП є аргументом на користь існування такого причинно-наслідкового зв`язку. Самого документу про фіксацію обставин непереборної сили недостатньо - потрібно довести, що саме і виключно така обставина спричинила неможливість виконання суб`єктом господарювання обов`язків за договором.

Належним доказом дії обставин непереборної сили є саме Сертифікат регіональних представництв ТПП України, а не її висновок. Крім того, у наданому до суду висновку ТПП від 29 липня 2020 року вказано, що він не є висновком судової експертизи відповідно до Закону України «Про судову експертизу», тому є недопустимим доказом.

Запровадження всеукраїнського карантину не є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання договірних зобов`язань. Відповідач повинен довести, що він не в змозі виконувати конкретні зобов`язання і що цю неможливість зумовив саме карантин. Тобто має обґрунтувати наявність причинно-наслідкового зв`язку між встановленим карантином та неможливістю виконання своїх зобов`язань за Колективним договором, зокрема надати докази відсутності у нього коштів для виплати відповідної матеріальної допомоги.

З 15 червня 2020 року відповідач працює у звичайному режимі, однак продовжив ігнорувати вимоги чинного законодавства протягом тривалого часу, оскільки лише 02 червня 2021 року здійснив повний розрахунок з позивачем та виплатив матеріальну допомогу, передбачену Колективним договором у розмірі 469 600 грн.

Відповідач не надав жодних доказів реальної відсутності у підприємства коштів для виплати працівникам матеріальної допомоги, передбаченої пунктом 6.25.2 Колективного договору.

Матеріальна допомога передбачена Колективним договором входить до структури заробітної плати, тому повинна бути виплачена в день його звільнення, що підтверджується правовим висновком Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 143/179/19.

Ні при звільненні, ні за його зверненнями до відповідача повний розрахунок з ним не проведений, зокрема не виплачена матеріальна допомога на підставі пункту 6.25.2 Колективного договору. Вказана виплата здійснена лише 02 червня 2021 року.

Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Згідно з правовим висновком, висловленим у постанові від 14 грудня 2016 року у справі № 6-788цс16 нормою частини другої статті 117 КЗпП України встановлено, що у разі позитивного для працівника вирішення судом спору про розміри належних йому сум, роботодавець не звільняється від оплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

ДП «Украерорух» у липні 2021 року подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, посилаючись на те, що висновок ТПП було видано спеціальним уповноваженим органом на підставі аналізу та оцінки документів, наданих замовником, підписано першим віце-президентом ТПП України та засвідчено печаткою відповідної установи, тому доводи особи, яка подала касаційну скаргу про те, що висновок ТПП є неналежним доказом ґрунтуються виключно на особистих міркуваннях та припущеннях без будь-якого документального підтвердження.

Позивач безпідставно посилається на постанову Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 212/6977/15-ц, оскільки Верховний Суд у постанові від 11 березня 2019 року у справі № 235/7241/16-ц вказав про те, що нарахування і виплата одноразової допомоги при звільненні за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію не входить в структуру заробітної плати, не передбачена нормами КЗпП України та не відноситься до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, що встановлені у частині третій статті 2 Закону України «Про оплату праці», тому на відповідача не поширюється дія статті 117 КЗпП України.

Посилання на постанови суду касаційної інстанції є помилковим, оскільки предмет і підстави позову у зазначених справи є різними із справою, яка є предметом розгляду.

Операційна діяльність ДП «Украерорух», яка забезпечує основну частку його доходу, є збитковою, а тому не може забезпечити наповненість власного капіталу. Отже, станом на І квартал 2020 року, а також станом на поточну дату власних коштів в ДП «Украерорух» не вистачає навіть для забезпечення обов`язкових платежів (податків, заробітної плати) та функціонування ДП «Украерорух» в цілому.

Адміністрація підприємства відповідача не відмовляється здійснювати виплати матеріальної допомоги, однак, зважаючи на брак коштів, пропонує певну розстрочку такої виплати.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 15 червня 2021 року відкрив провадження у цій справі та витребував її матеріали із Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Справа № 359/3245/20 надійшла до Верховного Суду 08 липня 2021 року.

Верховний Суд ухвалою від 23 вересня 2021 року справу призначив до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Верховний Суд ухвалою від 17 листопада 2021 року зупинив касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 905/857/19 (провадження № 12-56гс21).

Позиція та висновки Верховного Суду

Частиною першою статті 254 ЦПК України визначено, що провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі

№ 905/857/19 (провадження № 12-56гс21) касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» залишено без задоволення, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 12 квітня 2021 року залишено без змін.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

З огляду на викладене та враховуючи, що перестали існувати обставини, які викликали необхідність зупинення провадження в цій справі, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про необхідність його поновлення.

Керуючись статтями 254, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити касаційне провадження у справі № 359/3245/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення матеріальної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Перегудою Анатолієм Павловичем, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийА. І. Грушицький Судді:І. В. Литвиненко С. Ю. Мартєв Є. В. Петров В. В. Пророк