СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7379/21

пр. № 2/759/250/22

28 листопада 2022 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Єросової І. Ю.,

при секретарі Ткачук К. В.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бугай А. Г. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про визнання права користування жилим приміщенням, визнання членом сім`ї наймача та за зустрічним позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» до ОСОБА_1 , третя особа: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація про виселення без надання іншого житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 р. ОСОБА_3 , який здійснює представництво інтересів ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про визнання за ОСОБА_1 права користування жилим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнання його членом сім`ї наймача. Необхідність подачі позову зумовлена неможливістю оформити право власності на житло, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки позивач не зареєстрований в ньому, а у відповідних органів відсутні правові підстави провести реєстрацію місця проживання позивача, оскільки у нього відсутній ордер на вселення в спірне приміщення та договір найму житла. Представник позивача вказує на обставини, які обґрунтовують позовні вимоги: 03.11.2012 року між позивачем та ОСОБА_4 був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис 1-БК №210944. Як вказує представник позивача, після укладення шлюбу з ОСОБА_4 вони почали проживати разом в її квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Починаючи з 2012 р. поизвач за свої кошти зробив ремонт у квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з важкою хворобою ОСОБА_4 померла. Витрати пов`язані з її похованням позивач взяв на себе. З моменту смерті ОСОБА_1 продовжує проживати в квартирі, оплачує вартість комунальних послуг, вживає заходів для проведення поточного ремонту.

Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація подає відзив на позовну заяву, заперечивши проти позову та вказавши, що факт проживання в квартирі ОСОБА_1 спростовується відсутністю згоди наймача на вселення, оскільки ОСОБА_4 за час свого життя не зверталась до відповідних органів з приводу реєстрації свого чоловіка у спірній квартирі.

Київська міська державна адміністрація надає відзив в якому вказала, що не являється належним відповідачем на підставі ст. 5, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в задоволені позовних вимог просила відмовити в повному обсязі.

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» у відзиві заперечує проти позову, зазначивши, що в позовні вимоги не доведені, а тому є необґрунтованими.

03.11.2021 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява від Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», у якій заявлена вимога виселення ОСОБА_1 із самовільно зайнятої квартири за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.11.2021 р. прийнято зустрічну позовну заяву та об`єднано з первісним позовом.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судова справа передана на розгляд судді Миколаєць (Єросовій) І. Ю .

Ухвалою суду від 16.05.2022 року справа прийнята до розгляду, який вирішено проводити у порядку загального позовного провадження.

Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази. Проти зустрічного позову заперечує.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Зазначає, що позивачем порядок вселення дотриманий не був, не доведений факт згоди наймача на реєстрацію позивача у квартирі, письмового звернення до наймодавця чи власника житла з питання його реєстрації не було, позивач зберігає реєстрацію за іншим місцем проживання, тому КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» вважає, що дані обставини вказують на те, що позивач не набув права користування спірним жилим приміщенням. Враховуючи зазначене представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, зустрічний позов про виселення просить задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, пояснення представника відповідача, допитавши свідків, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що основний позов не підлягає задоволенню, зустрічний позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва. Відповідно до ордеру від 16.02.1977 р. №789 воно було надано ОСОБА_6 на сім`ю з трьох осіб, включаючи ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Згідно з інформації наданої відділом з питань реєстрації місця проживання, перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації станом на 24.06.2019 року в квартирі жодної особи не зареєстровано. Вказана квартира не приватизована, що підтверджується інформацією наданою сектором з питань приватизації житлового фонду. 03.11.2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб про що складено відповідний актовий запис №930 відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. 26.06.2020 року до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини ОСОБА_4 .

Підставою визнання права користування житловим приміщенням позивач вказує на своє фактичне проживання у спірній квартирі разом зі своєю дружиною, яка на той час була єдиною зареєстрованою у квартирі особою. Як пояснив сам позивач у судовому засіданні, він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своєю матір`ю у одній кімнаті комунального житлового приміщення. На даний час здійснюється процедура приватизації кімнати ним та його матір`ю. Також позивач перебуває на черзі для отримання квартири. Як на підставу у задоволенні своїх вимог позивач, окрім того, посилається на безперервне користування житлом, сплату комунальних послуг, проведення ремонту у квартирі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 ) повідомив, що знайомий з позивачем і його дружиною з 2005 року, проживає разом з ОСОБА_1 в одному будинку, позивач мав повноцінні та гарні стосунки із дружиною, вони разом вели спільним побут. Свідок ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_4 ) вказав, що відносини у подружжя були хороші, ОСОБА_4 не заперечувала проти проживання ОСОБА_1 в квартирі, сам свідок допомагав подружжю із ремонтними роботами в квартирі. Свідок ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_5 ) зазначив, що спочатку позивач із ОСОБА_4 жили в цивільному шлюбі, а в 2012 році одружились офіційно, остання не заперечувала проти проживання ОСОБА_1 в квартирі.

Як на правову підставу задоволення позову позивач посилається на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» в якому вказується, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у ньому. Справу просить вирішити керуючись ст.ст. 106, 156 ЖК України, ч. 1 ст. 405, ст. 824 ЦК України.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 за час життя не зверталась до відповідних органів з приводу реєстрації ОСОБА_1 у спірній квартирі, а сам позивач зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 з 1994 року по теперішній час, тобто має постійне місце проживання і не змінював його.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні ч. 2 ст. 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановлено порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі з наймачем.

За змістом ст. 65 ЖК України за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні у будинку державного чи громадського житлового фонду або, якщо є інші докази того, що вона не змінювала свого постійного місця проживання.

Вказана правова позиція підтверджується постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2019 р. у справі №760/8122/17 провадження №61-5069 св 19, постановою Верховного Суду від 29.10.2020 р. у справі №759/7965 провадження 61-11128 св 20.

Встановлені судом обставини справи виключають можливість задоволення позовних вимог, так як позивачем не доведено наявність волі наймача ОСОБА_4 за її життя початку процедури для виникнення у ОСОБА_1 права користування спірним житловим приміщенням у встановленому законом порядку. Визнання у даному випадку членом сім`ї наймача не вимагається, оскільки не породжує правових наслідків.

Щодо зустрічної позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК України ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, який видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради. Відповідно до ч. 1 ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Тобто, таке вселення повинно відбуватися у відповідному порядку, який за життя наймача ОСОБА_4 не був розпочатий. Згідно з ч. 3 ст. 116 ЖК України особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення. Враховуючи вищевстановлені обставини, суд робить висновок, що на даний час ОСОБА_1 самоправно займає житлове приміщення спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене у задоволенні основного позову слід відмовити, зустрічний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 58, 116 ЖК України, ст. ст. 2, 10, 12, 13, 15, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про визнання права користування жилим приміщенням, визнання членом сім`ї наймача, відмовити.

Позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» до ОСОБА_1 , третя особа: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація про виселення без надання іншого житлового приміщення, задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , іпн: НОМЕР_1 ) із займаного ним житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , іпн: НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» 2270,00 грн. за сплачений судовий збір.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. Ю. Єросова