Провадження № 2/369/1471/22
РІШЕННЯ

Іменем України

09.12.2022 року м. Київ

Києво - Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарях судового засідання Житар А.А., Шило М.І., Мазурик Д.С.,

Варваровій М.П.

за участю прокурора Тарасенко А.С., Кухарука О.Г.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача

ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника третьої особи

Духнєвич Г.В., Сєтова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до ОСОБА_2 , треті особи: Державне підприємство «Київське лісове господарство», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року Перший заступник прокурора Київської області звернувся в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Державне підприємство «Київське лісове господарство» (далі ДП «Київське лісове господарство»), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

Зазначений позов Перший заступник прокурора Київської області обґрунтував тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2018 у справі № 369/9036/17 задоволено позов Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_5 , треті особи: ДП «Київське лісове господарство», ОСОБА_6 , про визнання недійсними рішень та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

Визнано недійсним рішення Віто-Поштової сільської ради від 23.03.2009 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд», яким передано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1 .

Витребувано на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 0,15 га з кадастровим номером :01:006:0175.

Вищезазначеним судовим рішенням встановлено, що спірна земельна ділянка відносилась до земель лісогосподарського призначення, передача якої у приватну власність заборонена законом, а тому оспорюване рішення щодо передачі ділянки у приватну власність ОСОБА_6 суперечить вимогам закону.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вказана земельна ділянка передана у приватну власність за рахунок земель лісового фонду на підставі рішення Віто-Поштової сільської ради від 23.03.2009 з порушенням вимог діючого законодавства.

Таким чином, судовим рішенням у справі 369/9036/17, яке набрало законної сили, встановлено обставини, що не підлягають доказуванню у даному позові про те, що із земель лісового фонду рішенням Віто-Поштової сільської ради від 23.03.2009 всупереч вимог ст. ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 20, 84, 116, 118, 122, 149 Земельного кодексу України (далі ЗК України) незаконно передано у власність ОСОБА_6 , яка в подальшому відчужила на користь ОСОБА_5 , для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд земельну ділянку загальною площею 0,15 га, яка знаходиться в с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області.

Під час виконання вказаного вище судового рішення встановлено, що власником земельної ділянки площею 0,15 га з кадастровим номером :01:006:0175 є не ОСОБА_7 , а ОСОБА_2 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0175 загальною площею 0,15 га за договором дарування від 23.11.2017 за № 1915 перейшло від ОСОБА_7 до ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_7 не мала права відчужувати вищезазначену земельну ділянку, позивач просив суд витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :01:006:0175, яка знаходиться на АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на користь прокуратури Київської області судовий збір.

29.10.2018 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у цій справі та призначено підготовче судове засідання.

02.01.2019 представник Кабінету Міністрів України подав до суду пояснення за вх. № 120, в яких просив позов Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України задовольнити у повному обсязі. У разі відсутності представника Кабінету Міністрів України проводити розгляд справи без його участі.

Зазначені пояснення представник Кабінету Міністрів України обґрунтував тим, що Віто-Поштовою сільською радою винесено рішення 23.03.2009 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд», яким передано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,15 га.

27.03.2018 судовим рішенням визнано недійним вказане вище рішення Віто-Поштової сільської ради та витребувано із незаконного володіння земельну ділянку.

Під час виконання рішення суду стало відомо, що власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:0175 є ОСОБА_2 .

Отже, законним способом захисту порушеного права є витребування у ОСОБА_2 вищезазначеної земельної ділянки з його незаконного володіння.

04.01.2019 директор ДП «Київський лісгосп» подав до суду лист з проханням слухати справу без участі підприємства, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

11.06.2019 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 17.07.2019 о 10-05 год.

17.07.2019 Києво-Святошинський районний суд Київської області заочним рішенням позов задовольнив.

Витребував на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :01:006:0175, яка знаходиться на АДРЕСА_1 .

Стягнув з ОСОБА_2 на користь прокуратури Київської області судовий збір у розмірі 2 249,32 грн.

23.10.2020 представник ОСОБА_2 адвокат Фомін М.В. подав до Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.07.2019 року у цій справі, в якій просив: переглянути за нововиявленими обставинами заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.07.2019 у цій справі; за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами задовольнити його заяву та скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.07.2019; ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України повністю.

Зазначену заяву представник ОСОБА_2 адвокат Фомін М. В. обґрунтував тим, що наявні всі правові підстави для скасування заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.07.2019 у цій справі і перегляду такого рішення за нововиявленими обставинами, оскільки заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2018 у справі № 369/9036/17, яке стало підставою для ухвалення заочного рішення у цій справі скасовано та не існує.

Так, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.11.2019 у справі № 369/9036/17 заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2018 у справі № 369/9036/17 скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2020 у справі № 369/9036/17 відмовлено у задоволенні позову Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до ОСОБА_5 , Віто-Поштової сільської ради Київської області, треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ДП «Київське лісове господарство», про визнання недійсним рішень та витребування майна (земельної ділянки) з чужого незаконного володіння.

Постановою Київського апеляційного суду від 2.09.2020 рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2020 скасовано, позов Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України задоволено частково.

Витребувано на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння ОСОБА_5 земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0175, що розташована на АДРЕСА_1 .

Наразі ухвалою Верховного Суду від 21.12.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Київського апеляційного суду від 22.09.2020.

Також, як на підставу для перегляду заочного рішення за нововиявленими обставинами заявник посилається на факт припинення права користування ДП «Київське лісове господарство» земельними ділянками лісогосподарського призначення, в тому числі квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, які знаходяться в межах населеного пункту Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області (встановлено чинним рішенням Господарського суду Київської області від 27.05.2008 у справі № 9/257-08).

Наведене рішення Господарського суду Київської області від 27.05.2008 у справі № 9/257-08 та визначені у ньому обставини стосовно припинення права користування ДП «Київське лісове господарство» земельними ділянками лісогосподарського призначення, в тому числі квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, які знаходяться в межах населеного пункту Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області існували на час ухвалення заочного рішення від 17.07.2019 у цій справі, проте не були відомі суду та відповідачу. Про факт їх існування відповідачу стало відомо після ознайомлення зі змістом постанови Київського апеляційного суду від 22.09.2020 у справі № 369/9036/17, що підписана 24.09.2020.

Крім того, як на підставу для перегляду заочного рішення за нововиявленими обставинами заявник посилається нафакт віднесення зазначених земельних ділянок до земель запасу с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області, а також факт формування спірної земельної ділянки площею 0,15 га з кадастровим номером :01:006:0175, що розташована на АДРЕСА_1 за рахунок кварталу 50 виділ 2, що віднесений до земель запасу на підставі рішення Віта-Поштової сільської ради «Про землі запасу» від 19.06.2008 (підтверджується листом Віто-Поштової сільської ради від 12.03.2020 № 04-12/28). Визначені обставини існували на час прийняття заочного рішення, проте не були відомі суду та відповідачу. Про факт їх існування відповідачу стало відомо після ознайомлення із матеріалами справи № 369/9036/17, що відбулось у зв`язку із ознайомленням зі змістом постанови Київського апеляційного суду від 22.09.2020 у справі № 369/9036/17, що підписана 24.09.2020.

15.03.2021 представник ОСОБА_2 адвокат Фомін М.В. подав до Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву про зупинення провадження у цій справі, в якій просив зупинити перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.07.2019 у цій справі до вирішення та прийняття рішення Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Київського апеляційного суду від 22.09.2020 у справі № 369/9036/17, посилаючись на те, що питання правомірності витребування на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння ОСОБА_5 земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:0175, що розташована на АДРЕСА_1 буде розглядатися у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду і наразі є невирішеним остаточно.

Наведене питання (обґрунтованість витребування землі у ОСОБА_5 в межах справи № 369/9036/17) є першочерговим питання і напряму пов`язано з питання витребування зазначеної земельної ділянки у ОСОБА_2 у цій справі, яку він отримав від ОСОБА_5

16.03.2021 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області у задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_2 ОСОБА_4 про зупинення провадження у цій справі відмовлено.

30.03.2021 представник ОСОБА_2 адвокат Фомін М.В. подав до Києво-Святошинського районного суду Київської області пояснення, в яких просив врахувати їх при розгляді цієї справи.

Зазначені пояснення обґрунтовані тим, що обставини стосовно належності спірної земельної ділянки до земель комунальної власності існували на час прийняття заочного рішення у цій справі, проте не були відомі ОСОБА_2 , а стали йому відомі лише 28.09.2020.

У свою чергу, наведені обставини підтверджені фактом скасування 24.03.2021 постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду постанови Київського апеляційного суду від 22.09.2020 у справі № 369/9036/17 та залишення в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2020 у справі № 369/9036/17.

03.06.2021 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву задоволено.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.07.2019 у цій справі скасовано. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 28.07.2021 о 15-45 год.

28.07.2021 в судове засідання з`явився представник Кабінету Міністрів України та представник третьої особи Сєтов М.О., тому розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою в судове засідання інших осіб.

07.09.2021 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче засідання у цій справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 18.11.2021 о 12-00 год.

18.11.2021 справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

03.02.2022 справу знято з розгляду на підставі Розпорядження голови Києво-Святошинського районного суду Київської області № 3 від 01.02.2022 про посилення введених карантинних обмежень в роботі суду.

19.07.2022 у судовому засіданні оголошено перерву на 06.10.2022 о 14-00 год.

06.10.2022 прокурор Тарасенко А.С. подала до Києво-Святошинського районного суду Київської області письмовий виступ, в якому зазначила, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В судове засідання 09.12.2022 прокурор Тарасенко А.С. з`явилася. Підтримала заявлені позовні вимоги та просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Сєтов М.О в судове засідання 09.12.2022 з`явився. Проти позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні.

Інші учасники процесу в судове засідання 09.12.2022 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у передбачений цивільно-процесуальним законодавством спосіб.

Суд, вислухавши думку прокурора та заперечення представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 проти задоволення позову,дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності та співставленні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2018 у справі № 369/9036/17 позов Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_5 , треті особи: ДП «Київське лісове господарство», ОСОБА_6 , про визнання недійсними рішень та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, задоволено.

Визнано недійсним рішення Віто-Поштової сільської ради від 23.03.2009 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд», яким передано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд, що розташована на АДРЕСА_1 .

Витребувано на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 0,15 га з кадастровим номером :01:006:0175.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.11.2019 заяву ОСОБА_5 задоволено.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2018 у справі № 369/9036/17 скасовано.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2020 року у справі № 369/9036/17 узадоволенні позову прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_5 , треті особи: ДП «Київське лісове господарство», ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , про визнання недійсними рішень та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що на час прийняття Віто-Поштовою сільською радою оскаржуваного рішення від 26.03.2009 вирішення питань у спірних правовідносинах відносились до повноважень місцевих державних адміністрацій, тому інтереси держави в особі Кабінету Міністрів України не порушені.

Місцевий суд також зазначив, що на сьогодні виключні повноваження Кабінету Міністрів України не можуть розповсюджуватися на правовідносин, які склалися станом на 26.03.2009 щодо передачі Віто-Поштовою сільською радою у власність ОСОБА_6 спірної земельної ділянки лісового фонду площею 0,15 га, яка не перевищує 1 га та, яка раніше перебувала у державній власності, оскільки цих повноважень Кабінет Міністрів України не мав. Такі повноваження відносились до районних державних адміністрацій, якими і повинен був здійснюватися захист права державної власності у суді на землі лісового фонду.

Крім того, право користування ДП «Київське лісове господарство» спірною земельною ділянкою припинено рішенням Господарського суду Київської області від 27 травня 2008 року у справі № 9/257-08, яке набрало законної сили та не скасовано на день розгляду справи, як і не скасовано рішення Віто-Поштової сільської ради від 19 червня 2008 року в частині віднесення спірної земельної ділянки до земель запасу Віто-Поштової сільської ради.

Постановою Київського апеляційного суду від 22.09.2020 апеляційну скаргу виконуючого обов`язки прокурора Київської області Грабця І.Н. задоволено частково. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2020 скасовано та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову Першого заступника прокурора Київської області Грабця І.Н. в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_5 , треті особи: ДП «Київське лісове господарство», ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , про визнання недійсним рішень та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

Витребувано на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння ОСОБА_5 земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0175, що розташована на АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що право держави в особі Кабінету Міністрів України у правовідносинах, що склалися до набуття останнім повноважень у цій сфері, на сьогодні не порушено, оскільки станом на час звернення прокурора до суду власником земель лісового фонду був Кабінет Міністрів України.

Суд вважав, що рішенням Господарського суду Київської області від 27.05.2008 не вирішувалось питання про припинення права користування ДП «Київське лісове господарство» саме на спірну земельну ділянку, у Віто-Поштової сільської ради були відсутні повноваження щодо надання у власність громадянам земель лісогосподарського призначення, оскільки такі повноваження відповідно до статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та статті 31 Лісового кодексу України (далі ЛК України) станом на час виникнення спірних правовідносин належали державній адміністрації у сфері лісових відносин, яка жодних дій щодо вилучення чи зміни цільового призначення спірної земельної ділянки не вчиняла, спірна земельна ділянка вибула з володіння власника держави, поза її волею, що є підставою для витребування цієї земельної ділянки на користь держави в особі Кабінету Міністрів України.

Постановою Верховного Суду від 24.03.2021 касаційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката Сєтова М.О. задоволено. Постанову Київського апеляційного суду від 22.09.2020 скасовано. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2020 залишено в силі.

Залишаючи в силі рішення суду першої інстанції суд касаційної інстанції виходив з того, що право користування ДП «Київське лісове господарство» спірною земельною ділянкою припинено рішенням Господарського суду Київської області від 27.05.2008 у справі № 9/257-08, яке набрало законної сили, рішення Віто-Поштової сільської ради від 19.06.2008 в частині віднесення спірної земельної ділянки до земель запасу Віто-Поштової сільської ради не скасовано і є чинним, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції, вказуючи, що не доведено, що рішенням Господарського суду Київської області від 27.05.2008 вирішувалось питання про припинення права користування ДП «Київське лісове господарство» саме на спірну земельну ділянку, безпідставно не враховано встановлених судом першої інстанції обставин, а також того, що самим прокурором у позові вказувалося про те, що спірна земельна ділянка, яка була виділена ОСОБА_6 , а, у подальшому, відчужена ОСОБА_5 загальною площею 0,15 га знаходиться у 2 виділі 50 кварталу Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство».

Відповідно до частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під час розгляду справи № 369/9036/17 судами встановлено, що рішенням Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26.03.2009 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,15 га у власність ОСОБА_6 та передано їй у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована в межах Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ 347828, виданим 13.05.2009 управлінням земельних ресурсів в Києво-Святошинському районі на підставі вищезазначеного рішення сільської ради, ОСОБА_8 була власником зазначеної земельної ділянки площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:006:0175, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 42.

На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 16.10.2009 ОСОБА_6 відчужила спірну земельну ділянку на користь ОСОБА_5 .

Відповідно до проекту організації та розвитку лісового господарства Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» 2003 року спірна земельна ділянка покрита лісовою рослинністю та має наступні таксаційні характеристики: виділ 2: площа 15 га, склад 10 сосни звичайної, вік 53 років, висота 22 м, діаметр 26 см, запас на 1 га 371 метрів кубічних.

Згідно з проектом організації та розвитку лісового господарства Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» 2015 року спірна земельна ділянка покрита лісовою рослинністю та має наступні таксаційні характеристики: виділ 10: площа 1,6 га, склад 10 сосни звичайної, вік 64 років, висота 25 м, діаметр 32 см, запас на 1 га 330 метрів кубічних.

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.05.2008 у справі № 9/257-08 за позовом Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області до Києво-Святошинської районної державної адміністрації, ДП «Київське лісове господарство» про припинення права користування земельними ділянками позов задоволено. Припинено право користування ДП «Київське лісове господарство» земельними ділянками лісогосподарського призначення ДП «Київський лісгосп»: в кварталі 50 виділ 5 площею 0,99 га, кварталі 50 виділ 5 площею 0,99 га, кварталі 50 виділ 5 площею 0,99 га, кварталі 50 виділ площею 0,99 га, кварталі 50 виділ 5 площею 0,50 га, кварталі 50 виділ 4 площею 0,60 га, кварталі 50 виділ 4 площею 0,98 га, кварталі 50 виділ 1 площею 0,20 га, квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 23 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 15 площею 0,98 га, які знаходяться в межах населеного пункту с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області.

Вказаним рішенням суд установив, що ДП «Київський лісгосп» своїми листами надав згоду Віто-Поштовій сільській раді на передачу та використання для потреб перспективного розвитку села до земель запасу Віто-Поштової сільської ради вищевказані земельні ділянки лісового фонду Васильківського лісництва. Дане рішення набрало законної сили та є чинним.

Рішенням Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 14 сесії 5 скликання від 19 червня 2008 року «Про землі запасу» вирішено: земельні ділянки в кварталі 50 виділ 5 площею 0,99 га, кварталі 50 виділ 5 площею 0,99 га, кварталі 50 виділ 5 площею 0,99 га, кварталі 50 виділ 5 площею 0,99 га, кварталі 50 виділ площею 0,99 га, кварталі 50 виділ 5 площею 0,50 га, кварталі 50 виділ 4 площею 0,60 га, кварталі 50 виділ 4 площею 0,98 га, кварталі 50 виділ 4 площею 0,98 га, кварталі 50 виділ 4 площею 0,98 га, кварталі 50 виділ 4 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 1 площею 0,20 га, квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 2 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 23 площею 0,98 га, квартал 50 виділ 15 площею 0,98 га, що розташовані в межах населеного пункту с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області, вважати землями запасу; внести відповідні зміни до земельно-облікових даних Державного земельного кадастру; землі запасу, вказані в пункті 1 цього рішення, використовувати відповідно до генерального плану села.

Вказане рішення прийнято Віто-Поштовою сільською радою з посиланням на рішення Господарського суду Київської області від 27.05.2008 у справі № 9/257-08 за позовом Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області до Києво-Святошинської районної державної адміністрації, ДП «Київське лісове господарство» про припинення права користування земельними ділянками.

Також матеріалами справи підтверджується, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0175 загальною площею 0,15 га за договором дарування від 23.11.2017 за № 1915 перейшло від ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Вищого господарського суду України від 11.02.2009 у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання касаційної скарги відмовлено, касаційну скаргу ДП «Київське лісове господарство» на рішення Господарського суду Київської області 27 травня 2008 року у справі № 9/257-08 повернуто.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11.02.2009 касаційне подання Першого заступника прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області 27.05.2008 у справі № 9/257-08 повернуто на підставі вимог статей 86, 110, пункту 5 частини першої статті 111-3 ГПК України.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Учасниками цивільних відносин є фізичні особи, юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації, центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, відповідно до закону (частини перша, друга статті 84 ЗК України тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, регулюються ЗК України, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (частина друга статті 3 ЗК України).

Повноваження державних адміністрацій з питань земельних та лісових відносин визначаються Законом України «Про місцеві державні адміністрації», нормами земельного та лісового законодавства.

Відповідно до статті 31 ЛК України тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері лісових відносин належить, у тому числі, передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення та припинення права користування ними.

Повноваження Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин були визначені статтею 27 ЛК України, до яких, зокрема, належала передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більш як 1 гектар, що перебувають у державній власності.

Стаття 57 ЛК України визначає вимоги щодо порядку та умов зміни цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства.

Відповідно до частини першої цієї статті зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до ЗК України.

Подібні положення містяться й у статті 20 ЗК України.

Частиною третьою статті 57 ЛК України було передбачено, що зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок вилучення земельних ділянок визначено статтею 149 ЗК України, якою встановлено, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Частиною шостою статті 149 ЗК України встановлено, що обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті.

Відповідно до частини дев`ятої статті 149 ЗК України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, зокрема, ліси площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п`ятою-восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що вилучення у постійних користувачів лісових ділянок державної власності площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб, зміна їх цільового призначення з метою використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, та передача таких земельних ділянок у власність або постійне користування у 2008-2009 роках належало до повноважень Кабінету Міністрів України.

У відповідності до пункту 5 частини першої статті 27 ЛК України у редакції Закону України від 15 березня 2012 року Кабінет Міністрів України у сфері лісових відносин передає у власність, надає у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності.

Звертаючись до суду з цим позовом, Перший заступник прокурора посилався на те, що на підставі рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 19.06.2008 у держави було вилучено земельні ділянки лісогосподарського призначення, зокрема у кварталі 50 виділ 2, загальною площею 2,94 га.

Отже вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення у кварталі 50 виділ 2, загальною площею 2,94 га, зміна їх цільового призначення відносилося до повноважень Кабінету Міністрів України.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі № 388/180/17).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21), захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України, за умови, що таке володіння нерухомим майном останнім набувачем посвідчено державною реєстрацією.

Отже, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.

Ефективним способом захисту порушеного права власника на землю, яка неодноразово відчужувалась є витребування майна на підставі статей 387, 388 ЦК України. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, не вимагається.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Лісова ділянка це ділянка лісового фонду України з визначеними межами, виділена відповідно до цього Кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі.

Ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу.

На необхідність належного захисту та відтворення лісів, забезпечення прав громадян на безпечне довкілля звертав увагу Президент України в Указі «Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів» № 228/2021 від 07.06.2021.

Саме лише припинення права користування державного підприємства земельною ділянкою лісового фонду, не є підставою для автоматичної зміни цільового призначення такої земельної ділянки та припинення права власності на ліси.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 виклала правовий висновок про те, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію суду касаційної інстанції.

Враховуючи правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18.05.2022 у справах № 369/12148/16-ц, № 369/12149/16ц, від 28.09.2022 у справі № 369/6522/17, суд виходить з того, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду та вибула з володіння держави без її волі, оскільки змінив цільове призначення та розпорядився земельно ділянкою не уповноважений орган, тому наявні підстави для витребування земельної ділянки, на якій зростають ліси, на користь держави в особі Кабінету Міністрів України.

Суд також враховує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте ці положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція)).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила: 1) у першому реченні першого абзацу загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) у другому реченні того ж абзацу охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) у другому абзаці визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (зокрема рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтується таке втручання на національному законі, чи переслідує легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, останнє характеризуватися доступністю для заінтересованих осіб, чіткістю, а наслідки його застосування мають бути передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (зокрема рішення ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява

№ 29979/04).

Враховуючи викладене, суспільний інтерес у контролі за використанням земельної ділянкик лісового фонду у цій справі переважає приватний інтерес відповідача ОСОБА_2 у збереженні володіння земельною ділянкою. Земельна ділянка лісового фонду має використовуватися як власність Українського народу для суспільних потреб за цільовим призначенням, виконувати свої важливі функції.

У силі характерних особливостей земельної ділянки лісового фонду ОСОБА_2 при отриманні в дар спірної земельної ділянки не міг не розуміти, що ця земельна ділянка не призначена для будівництва і обслуговування будинку житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а становить лісовий фонд України, який має використовуватися в цілях, пов`язаних з веденням лісового господарства.

ОСОБА_2 не позбавлений можливості заявити до власника земельної ділянки (держави) позов про відшкодування необхідних витрат на утримання та збереження витребуваної земельної ділянки, здійснених з часу, з якого власникові належить право на її повернення, а у разі здійснення поліпшення земельної ділянки, які не можуть бути відокремлені без завдання їм шкоди, позов про відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість земельної ділянки.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.01.2022 у справі № 369/4161/17.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому з ОСОБА_2 на користь Київської обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 249,32 грн.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 19 Конституції України, ст. ст. 3, 20, 84, 149 Земельного кодексу України, ст. ст. 27, 31, 57 Лісового кодексу України, ст. ст. 15, 388 Цивільного кодексу України, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до ОСОБА_2 , треті особи: Державне підприємство «Київське лісове господарство», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння - задовольнити.

Витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України із незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :01:006:0175, яка знаходиться на АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Київської обласної прокуратури судовий у розмірі 2 249,32 (дві тисячі двісті сорок дев`ять) гривень 32 копійки.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 16.12.2022.

Інформація про позивача: Перший заступник прокурора Київської області (бул. Л. Українки, 27/2, м. Київ, 01133, ) в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України (адреса: вул. Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008).

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт, серія та номер НОМЕР_1 , виданий 05.10.1999 Радянським РУ ГУ МВС України в м. Києві, РНОКПП НОМЕР_2 ).

Інформація про третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державне підприємство «Київське лісове господарство» (адреса: вул. Лісна, 15, с. Стоянка, Бучанський (Києво-Святошинський) район, Київська область, 08114, ).

Інформація про третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_3 , паспорт серія номер та РНОКПП невідомі).

Інформація про третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_6 (адреса: АДРЕСА_4 ).

Суддя Т.В. Дубас