Дата документу 12.12.2022 Справа № 335/8567/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 335/8567/21 Головуючий у І інстанції: Геєць Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/1875/22-2 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Бєлки В.Ю.

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2021 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2021 року Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води.

В обґрунтування позову Концерн зазначав, що у період з 01 червня 2013 року до 30 червня 2021 року відповідачам було надано послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 68641,84 грн. Проте за вказаний період відповідачі не здійснили оплату за надані послуги.

Посилаючись на наведені обставини, Концерн «МТМ» просив стягнути солідарно з відповідачів у судовому порядку суму заборгованості за надані послуги за період з 01 червня 2013 року до 30 червня 2021 року в сумі 68 641,84 грн. та судовий збір.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2021 року позов частково задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь Концерну «МТМ» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, яка утворилась за період з 01 серпня 2018 року по 30 червня 2021 року, у розмірі 43 254,64 грн та судовий збір у розмірі 476,81 грн з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подалаапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Узагальненими доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 є те, що суд першої інстанції помилково розглянув справу у порядку спрощеного провадження, залишивши вимогу відповідача ОСОБА_1 розглядати позовну заяву за правилами загального позовного провадження без задоволення та фактичну відмову виконати судове рішення апеляційного суду, повторно відмовивши у прийнятті зустрічного позову у справі. На думку скаржниці, суд першої інстанції порушив право позивачів за зустрічним позовом та сам принцип доступу до правосуддя. Скаржниця вважає висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, необґрунтованими та невмотивованими відповідно до норм чинного процесуального законодавства.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи. Надано учасникам справи строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги Концерну «МТМ» та стягуючи заборгованість за спожиті послуги з опалення солідарно з відповідачів, суд першої інстанції правильно визначився із нормами матеріального права, встановивши, що відповідачі є споживачами послуг з постачання централізованого опалення та гарячої води, проте суд виходив з обґрунтованості таких вимог і не взяв до уваги всіх обставин справи, при цьому порушивши норми процесуального права.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, визначено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання (т.1, а.с. 23). 19 жовтня 2021 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Концерну «МТМ» про захист прав споживачів та користувачів надр (т.1, а.с.50-57). 19 жовтня 2021 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява №2 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Концерну «МТМ» про захист прав споживачів та користувачів надр (т.1, а.с. 74-87).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2021 року залишено без задоволення вимогу відповідача ОСОБА_1 від 19 жовтня 2021 року про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2021 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Концерну «МТМ» про захист прав споживачів та користувачів надр та зустрічного позову № 2 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Концерну «МТМ» про захист прав споживачів та користувачів надр.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 09 червня 2022 року скасовано зазначену ухвалу, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2022 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Концерну «МТМ» про захист прав споживачів та користувачів надр та зустрічного позову № 2 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Концерну «МТМ» про захист прав споживачів та користувачів надр.

Відповідно до частини 4 статті 193 ЦПК України, у випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув і розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Проте у зв`язку з поданням відповідачами зустрічних позовів у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до частини 4 статті 193 ЦПК України суд мав би постановити ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Наведене порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення згідно з положенням пункту 7 частини 3 статті 376 ЦПК України, відповідно до якого порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

В статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Положеннями статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За своєю суттю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом.

За приписами ч. 2 ст. 193 ЦПК України умовами прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Статтею 193 ЦПК України передбачено, що прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним не є обов`язком суду, що розглядає справу, а навпаки відноситься до його дискреційних повноважень, при цьому, сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.

Так, суд при вирішенні питання щодо прийняття до розгляду зустрічного позову повинен виходити з того, що наявність підстав, передбачених законом як умови прийняття зустрічного позову, свідчать про наявність певного зв`язку між первісною і зустрічною вимогами. Відсутність такого зв`язку не виправдала б можливість спільного розгляду цих вимог в одному процесі.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Отже, цивільне процесуальне законодавство гарантує відповідачеві право на захист від пред`явленого позову, шляхом подання зустрічного позову.

Зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їхніх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

Таким чином, суд приймає зустрічний позов до спільного розгляду з первісним, якщо вони прямо взаємопов`язані між собою і спільний їх розгляд є доцільним.

Колегія суддів вважає позовні вимоги Концерну «МТМ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води взаємопов`язаними з вимогами зустрічних позовних заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Концерну «МТМ» про захист прав споживачів та користувачів надр та їх спільний розгляд є доцільним.

Так, предметом позову за первісною заявою є стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, при цьому у зустрічних позовних заявах наявні вимоги щодо зобов`язання проведення перерахунку заборгованості, в тому числі у зв`язку із ненаданням та неякісним наданням послуг, таким чином ймовірне задоволення вимог за зустрічним позовом призведе до відмови або частковому задоволенні позовних вимог за первісним позовом.

В силу ст.13 розділу І "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Разом з тим, доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Європейський суд з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Крім того, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2022 року відмовлено у прийняті зустрічних позовів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Концерну «МТМ» про захист прав споживачів та користувачів надр, тобто, суд першої інстанції фактично не виконав вимоги постанови Запорізького апеляційного суду від 09 червня 2022 року, у зв`язку із чим постановою Запорізького апеляційного суду від 12 грудня 2022 року її скасовано, направлено справу для для продовження розгляду.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що, оскільки суд першої інстанції, помилково та безпідставно розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження, порушивши положення, визначені частиною 4 статті 193 ЦПК України, не дослідивши усіх обставин справи, матеріалів зустрічних позовів відповідачів, апеляційний суд фактично позбавлений можливості вирішити спір по суті заявлених позовних вимог сторін, у зв`язку з чим, на переконання колегії суддів, відповідно до положень п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, оскаржуване рішення належить скасувати, у задоволенні позову Концерну «МТМ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води - відмовити.

Враховуючи перелічені обставини, відмову у позові Концерну «МТМ» у зв`язку із процесуальними порушеннями під час розгляду справи судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що вказане не позбавляє права позивача звернутись до суду із тими же позовними вимогами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2021 року належить скасувати, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 141, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2021 року скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

«У задоволенні позову Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води відмовити».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 12 грудня 2022року.

Головуючий:

Судді: