Провадження № 2-о/161/393/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Дмитрук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила дитину хлопчика, вагою 3160,00 гр. Дитина була народжена в пологовому будинку, який розташований на тимчасово окупованій території. Також видано відповідне свідоцтво про народження дитини від 17.12.2021 р. серія НОМЕР_1 . При цьому, свідоцтво про народження ДНР є недійсним та не створює правових наслідків.

Встановлення юридичного факту необхідне для реалізації батьківських прав та державної реєстрації народження дитини, отримання відповідного свідоцтва про народження.

У зв`язку з чим, просила встановити факт народження нею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянкою України, уродженкою м. Донецьк Луганської області, першої дитини чоловічої статі, ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні у м. Донецьк, Донецької області. Відомості про батька внести на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, вказавши ОСОБА_3 , громадянина України.

До початку розгляду справи по суті заявник подала заяву про слухання справи у її відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Луцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Донецьк Донецької області та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 3-4).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвали шлюб 16.04.2019 року (а.с. 6-зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила дитину - хлопчика, вагою 3160,00 грамів, дитина народилася доношеною на 38 тижні вагітності, при однопільних пологах, за рахунком дана вагітність 1, пологи 1, що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження № 1156/1617 від 02.12.2021 року, виданого МОЗ «ДНР» (а.с. 6).

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєння їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

З оглянутої копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 15.12.2020 р., виданого «Гірницьким відділом ЗАГС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки» вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Донецьк, батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 10).

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено, що населені пункти Донецького району Донецької області відносяться до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У відповідності до Указу Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» № 32/2019 від 7 лютого 2019 року, м. Донецьк, визнано тимчасово окупованою територією.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №120 Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Крім того, у відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав в свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

При цьому, суд враховує, що ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17 викладено правову позицію згідно з якою документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

За змістом ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

В рішенні ЄСПЛ від 10.05.2001 у справі «Cyprus v. Turkey» (заява № 25781/94) ЄСПЛ вказав, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів далеке від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним від влади de facto, включаючи й їхні суди; і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які стосуються сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, зокрема і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавити людей, які проживають на цій території, всіх їхніх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це також означало б позбавити їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (§ 96).

Частиною 3 ст.317 ЦПК України передбачено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не перебувала у зареєстрованому шлюбі на час народження дитини та просить вказати батьком дитини ОСОБА_3 , громадянина України, суд вважає за можливе зазначити відомості про батька на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась з посиланням на те, що для проведення державної реєстрації надано документ, виданий на тимчасово окупованій території.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявник позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку.

При таких обставинах, оскільки реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась суд вважає, що заяву про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України слід задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 315, 317, 319, 430 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження громадянкою України, уродженкою м. Донецьк Донецької області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 першої дитини чоловічої статі, ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в Україні у м. Донецьк, Донецької області. Батьком дитини вказати ОСОБА_3 , громадянина України ( за правилами ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України).

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 13 грудня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк