ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9892/21 Номер провадження 22-ц/814/4550/22Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула в письмовому провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хворост Дарії Михайлівни на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2022 року, ухвалене суддею Сініциним Е.М., у справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хворост Дарії Михайлівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталії Володимирівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2021 року адвокат Хворост Д.М., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулась до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., в якому просить визнати виконавчий напис №84167 від 31.10.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, щодо стягнення з позивача на користь відповідача боргу у розмірі 14 185,00 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати (судовий збір та витрати на правничу допомогу).

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2022 року ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31.10.2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі №84167, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 14 185,00 гривень.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь держави суму судового збору у розмірі 908,00 гривні.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 гривень.

З вказаним рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу не погодився позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого подана апеляційна скарга адвокатом Хворост Д.М.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу, ухвалити в цій частині нове рішення, яким вимоги про розподіл судових витрат задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 8050,00 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 4500,00 грн., які понесені у суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що стороною позивача надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що ним понесені витрати на правничу допомогу, надану адвокатом Хворост Д.М., розмір яких становить 8050,00 грн.

Вважає, що ці витрати співмірні із складністю справи, виконаних адвокатом робіт, ціною позову та здійснених ним витрат.

Відповідач не надав суду першої інстанції ані відзиву на позов, ані клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

За таких обставин, суд першої інстанції, при задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, повинен був стягнути з відповідача повну суму понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи на час її розгляду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вказувалося вище, у жовтні 2021 року адвокат Хворост Д.М., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулась до місцевого суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати (судовий збір та витрати на правничу допомогу).

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2022 року вказаний позов задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31.10.2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі №84167, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 14 185,00 гривень.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь держави суму судового збору у розмірі 908,00 гривні.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 гривень.

При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції послався на приписи ст. 141 ЦПК України та зазначив, що позивачем не доведено співмірність оплати послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціною позову та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги на суму 8050 грн. Дослідивши надані позивачем копії договору про надання правничої допомоги від 25.11.2021 року, акту виконаних робіт адвокатом від 30.11.2021 р., товарного чеку про оплату виконання робіт адвокатом від 30.11.2021 р., місцевий суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 2000,00 грн.

Заочне рішення оскаржено представником позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу. В іншій частині рішення суду не оскаржено. Тому колегією суддів апеляційного суду заочне рішення переглядається лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу та в іншій частині не переглядається.

Колегія суддів, перевіривши заочне рішення в оскаржуваній частині, вважає висновки місцевого суду помилковими, з огляду на наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як встановлено ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України вбачається, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 22.01.2021 р. при розгляді справи № 925/1137/19.

Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц наведено, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Згідно матеріалів цієї справи, до позовної заяви позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи; детальний опис робіт послуг; копії договору про надання правничої допомоги №51 від 16.07.2021 р., укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Хворост Д.М.; акту виконаних робіт № 1 від 16.10.2021 р. до вказаного договору; квитанції про сплату послуг адвоката від 04.10.2021 р. на суму 4050,00 грн., квитанції про сплату послуг адвоката від 14.10.2021 р. на суму 4000,00 грн, довідки про відкриття рахунку, ордеру, копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 43-54).

Зазначені документи є належними і допустимими доказами на підтвердження того, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу, її обсяг та вартість, яка становить 8050,00 грн.

Документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подані з дотриманням строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідач не подавав до місцевого суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, не доводив перед судом неспівмірність понесених позивачем витрат.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Отже, за відсутності клопотаннявідповідача про зменшення витрат на правничу допомогу та невчинення дій з його боку щодо доведення неспівмірності понесених позивачем витрат, витрати на правничу допомогу у розмірі 8050,00 грн.підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Онлайн Фінанс» на користь позивача ОСОБА_1 у повному обсязі.

Тоді як суд першої інстанції не врахував наведених положень закону та правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду, про які зазначено вище, та дійшов помилкового висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до 2000,00 грн.

За таких обставин апеляційна скарга представника позивача підлягає задоволенню, а заочне рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо стягнення витрат на правничу допомогу підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у цій частині про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у повному обсязі у сумі 8050,00 грн.

В іншій частині заочне рішення місцевого суду залишається без змін.

Крім цього, в апеляційній скарзі представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, у розмірі 4500,00 грн.

До апеляційної скарги стороною позивача надані договір про надання правової допомоги від 16.07.2021 р., акт приймання-передачі наданої правової допомоги згідно вказаного договору від 08.08.2022 р., детальний опис робіт (наданих послу) при підготовці апеляційної скарги, квитанції на суму 4500,00 грн., ордеру адвоката, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 151-158).

Вказані документи підтверджують факт надання правничої допомоги адвокатом Хворост Д.М. позивачу ОСОБА_1 , її обсяг та вартість.

Відповідач ТОВ «Онлайн Фінанс» не звертався до суду апеляційної інстанції з клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу, надану позивачу адвокатом Хворост Д.М. в апеляційному суді, не доводив неспівмірність понесених позивачем витрат.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, понесені позивачем витрати на правничу допомогу у сумі 4500,00 грн. в суді апеляційної інстанції підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Онлайн Фінанс» на користь позивача ОСОБА_1 на підставі статей 137, 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 3,4, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хворост Дарії Михайлівни задовольнити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2022 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, у сумі 8050,00 (вісім тисяч п`ятдесят гривень 00 копійок).

В іншій частині заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, у сумі 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 09.01.2023 р.

Головуючий суддя О.В. Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук