КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 752/21/21
Апеляційне провадження № 22-ц/824/384/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Білич І.М.,

судді Коцюрба О.П., Слюсар Т.А.,

секретар Мельник Ю.О.

за участю:

представника заінтересованої особи Лантуха Я.В.

представника заявника Сологуб А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та її представника - адвоката Лантуха Ярослава Васильовича на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір Р.С.,

у цивільній справі №752/21/21 за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: П`ята київська державна нотаріальна контора, Київська міська рада, ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою за результатами розгляду якої просила встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обгрунтування заявленної вимоги зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка проживала та була зареєстрована в місті Києві. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

Із спадкоємців є лише вона (двоюрідна сестра померлої як спадкоємиця п`ятої черги спадкування за законом) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка Російської Федерації. Для здійснення свого права на спадкування у встановлений законом строк надіслала належним чином нотаріально засвідчену заяву про прийняття спадщини до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а саме до П`ятої київської державної нотаріальної контори. Нотаріус повідомила, що заява була прийнята, зареєстрована та відкрита спадкова справа за №654/2019. Заповіт померла не складала. Інших спадкоємців за законом, так і за заповітом не має.

У встановлений законом порядок, до П`ятої київської державної нотаріальної контори нею була подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємиці п`ятої черги після померлої ОСОБА_4 . Проте, нотаріус видала відмову у вчинення нотаріальної дії, оскільки були відсутні всі необхідні документи, які підтверджують родинні відносини між спадкодавцем ОСОБА_4 та спадкоємицею ОСОБА_5

ОСОБА_3 не надала необхідні документи, так як їхні оригінали в неї не збереглися. Померла ОСОБА_4 та її мати ОСОБА_6 , а також спадкоємиця ОСОБА_3 , та її батько ОСОБА_7 , народилися на території нинішньої Російської Федерації. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідними братом та сестрою. ОСОБА_6 , громадянка України, померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в Україні в місті Запоріжжя. ОСОБА_7 , громадянин Російської Федерації, помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Владикавказ, Російська Федерація. З метою встановлення родинних відносин ОСОБА_3 зверталася до компетентних органів, і на її звернення були надані лише довідки, складені на підставі архівних даних, які збереглися у відповідних органах записів актів цивільного стану Російської Федерації.

Оскільки, необхідні документи у заявника відсутні, ОСОБА_3 звернулася до суду для встановленням факту родинних відносин.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 вересня 2021 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Встановлено юридичний факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду заінтересована особа ОСОБА_2

подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, за яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що вона більше п`яти років спільно проживала зі спадкодавицею однією сім`єю, піклувалася про неї, оплачувала комунальні послуги, а з 22 липня 2016 року і на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 була зареєстрована й постійно проживала з померлою за однією адресою. У зв'язку з чим після смерті ОСОБА_4 прийняла спадщину. Вважає оскаржуване рішення незаконним, оскільки встановлення заявленого факту безпосередньо впливає на спадкові права ОСОБА_2 . Також зазначаючи, що з цього приводу апелянт подавала в суді першої інстанції заперечення, однак суд не взяв їх до уваги та ухвалив оскаржуване рішення.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Сологуб А.М. подав відзив на апеляційну скаргу в якому останній заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник заявника заперечував проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Києві у віці 59 років померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить актовий запис про смерть №15077 від 09 вересня 2019 року, яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 та після смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема, квартира у якій проживала померла.

Постановою від 03 листопада 2020 року державний нотаріус П`ятої Київської державної нотаріальної контори Наумова В.В. відмовила ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що належало ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні або інші відносини з померлою.

На підтвердження родинних відносин ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заявником до суду першої інстанції було надано:

- довідки та свідоцтва, видані компетентними органами України, Російської Федерації, Казахстану:

- довідку про народження ОСОБА_4 , видана 13 квітня 2020 року № А-02359, в якій матір`ю ОСОБА_4 записана ОСОБА_6 ;

- довідку про народження матері ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , виданої 22 липня 2020 року № 88, де батьками записані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

- довідку про укладення шлюбу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , видана 10 серпня 2020 року № 1425;

- довідка про розірвання шлюбу ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , видана 16 квітня 2020 року №А-02451;

- довідка про укладення шлюбу батьків ОСОБА_4 - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , видана 16 квітня 2020 року № А-00452;

- витяг з ДРАЦС громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_6 , виданий 13 лютого 2020 року № 0;

- свідоцтво про народження ОСОБА_15 , серії НОМЕР_1 , видане 01 жовтня 1992 року, де батьком якої записаний ОСОБА_7 ;

- довідка про укладення шлюбу ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , видана 30 листопада 2019 року № 1623;

- свідоцтво про розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_17 , серії НОМЕР_2 , видане 01 лютого 2013 року;

- свідоцтво про народження батька ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , видане 21 вересня 1938 року № НОМЕР_3 , батьками якого записані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

- довідка про народження ОСОБА_7 , видана 14 липня 2020 року № 69;

- довідка про смерть ОСОБА_7 , видана 25 грудня 2003 року № 4018.

- фотокартки із домашнього архіву заявника, на яких зображені, зокрема заявник та померла (що підтверджено показами свідків в судовому засіданні 12.05.2021).

Як вбачається з листа Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 17 грудня 2019 року відповідно до даних інформаційної системи «Реєстр територіальної громади міста Києва» та картотеці реєстраційного обліку фізичних осіб за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 07 вересня 2019 року зареєстровано 3 особи:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 22 січня 1991 року;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 22 липня 2016 року;

- ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 22 липня 2016 року.

Відповідно до положень ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При цьому, у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Розглядаючи заявлену вимогу, суд першої інстанції посилався на відсутність заперечень з боку ОСОБА_2 , що ОСОБА_4 є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , а отже спір щодо родинних відносин та ступеня споріднення заявника та померлої відсутній. Крім того, питання щодо визначення кола спадкоємців та їх права на спадкове майно не є предметом розгляду у даній справи.

Також слід зазначити, що подання будь-якою особою заяви про прийняття спадщини, автоматично, не підтверджує право такої особи на спадкування. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що скаржник є спадкоємцем після померлої ОСОБА_4 , проте, навіть якщо ОСОБА_2 встановить у передбаченому законом порядку право на спадкування, в такому разі остання буде спадкоємцем за законом 4-ї черги, в той час, як ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом 5-ї черги.

Отже, твердження скаржника щодо порушення даним судовим рішенням її права на спадкування не знайшло свого підтвердження у ході розгляду справи та спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Натомість, процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року (справа №640/10329/16).

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, подано скаржником до суду в порядку окремого провадження саме з метою захисту своїх прав та інтересів при вирішенні питання щодо оформлення спадщини в нотаріальній конторі, а не для вирішення спору про право на спадщину, колегія суддів приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції повністю узгоджуються як з матеріалами справи так і нормами діючого законодавства.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи апеляційної скарги в частині допущених порушень правил підсудності при розгляді даної справи.

Так як, згідно з п. 7, 9 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: дія чи подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

Положеннями ст.316 ЦПК України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначається за його клопотанням ухвалою судді Верховного Суду.

За змістом зазначеного положення саме за заявою громадянина України, який проживає за її межами, Верховний Суд визначає підсудність справ про встановлення факту, що має юридичне значення, на підставі зазначеної процесуальної норми.

Враховуючи, що ОСОБА_3 є громадянкою Російської Федерації і проживає на території Російської Федерації за адресою: АДРЕСА_2 , положення ст. 316 ЦПК України не поширюються на її заяву, оскільки цивільне процесуальне законодавство передбачає визначення підсудності Верховним Судом виключно за зверненням громадянина України, який проживає за її межами.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених в апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384,387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її представника - адвоката Лантуха Ярослава Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді