КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8551/2022
справа №357/5832/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2022 року, постановлену під головуванням судді Цуранова А.Ю.,

у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука Андрія Анатолійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 з вилученням паспортного документа,-

встановив:

У лютому 2022 року до суду звернувся Приватний виконавець Сидорчук Андрій Анатолійович із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника із вилученням паспортного документу.

Подання мотивоване тим, що 13 вересня 2018 року постановою Апеляційного суду Київської області стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" заборгованість за кредитним договором №1/2591625 від 30 березня 2016 року у розмірі 639 851,41 гривень, з яких: 562 823,61 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 34 863,55 гривень - прострочена заборгованість за кредитом, 5 362,58 гривень - нараховані відсотки, 33 865,44 гривень - прострочені відсотки, 2 936,23 гривень - пеня.

Стягнуто на користь ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" судові витрати у рівних частинах по 11 997,25 гривень з кожного.

08 червня 2021 року приватним виконавцем Сидорчук А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65725727, яку направлено сторонам виконавчого провадження.

Вказує, що згідно реєстру поштових відправлень за №318 постанова про відкриття виконавчого провадження вручена боржнику.

ОСОБА_1 не було виконано вимог постанови про відкриття виконавчого провадження від 08 червня 2021 року в частині подання декларації про доходи та майно за встановленою формою.

Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником відсутні зареєстровані об`єкти нерухомого майна.

Під час відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем накладено арешт на грошові кошти боржника, які знаходяться на рахунках в банківських установах України.

Згідно відповіді з Державної фіскальної служби України у боржника відсутні відкриті рахунки.

20 вересня 2021 року від Дочірнього підприємства "В.ШІПС (Україна)" отримано відповідь, що за посередництва підприємства з боржником було укладено трудові договори з судновласниками від 21 травня 2019 року, 16 січня 2020 року, 30 листопада 2020 року та 30 липня 2021 року.

Оскільки боржник згідно відповіді ПФУ офіційно не працевлаштований, виконавець дійшов висновку, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Мотивуючи наведеним, просить суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 14 серпня 2015 року органом видачі 3210, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань, покладених Апеляційним судом Київської області від 13 вересня 2018 року по справі №357/5832/17.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2022 року у задоволенні подання приватного виконання виконавчого округу Київської області Сидорчук А.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" подано апеляційну скаргу.

Вказує, що про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним обов`язків, передбачених частиною 6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Вказує, що на момент звернення до суду з поданням мав місце факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду. Приватним виконавцем було проведено ряд заходів з примусового виконання рішення.

Зазначає, що у даному випадку боржником у виконавчому провадженні у встановленому законом порядку не спростовано належними та допустимими доказами того, що ним вжито заходів погашення заборгованості перед банком за кредитним договором та виконання рішення суду в цілому.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2022 року та винести судове рішення про задоволення подання приватного виконавця Сидорчука А.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1

16 серпня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу. Посилається на необгрунтованість апеляційної скарги.

Вказує, що доводи приватного виконавця про те, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, є хибними, оскільки ним жодних постанов не отримувалось.

Зазначає, що виконавцем не доведено того факту, що ОСОБА_1 обізнаний про відкриття виконавчого провадження.

Вказує, що поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду" варто розуміти як будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Зазначає, що виконавець вказує про те, що у боржника відсутнє майно, відсутні доходи. Звертає увагу, що виконавцем не надано доказів того, що ОСОБА_1 перетинає кордон та отримує доходи від інших юридичних або фізичних осіб.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

В судовому засіданні представник скаржника Онішкевич М.М. доводи апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця, суд першої інстанції вказав, що з наданих до подання матеріалів не убачається про обізнаність боржника про відкриття виконавчого провадження, що свідчить про відсутність підстав вважати про ухилення останнього від сплати боргу, при цьому суд зауважив, що реєстр відправки кореспонденції не є підтвердженням вручення постанови про відкриття виконавчого провадження саме ОСОБА_1 . Крім цього, з наданого реєстру неможливо встановити, який саме документ був відправлений за номером накладної № 318.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Установлено, що постановою Апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2018 року солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 1/2591625 від 30.03.2016 року у розмірі 639 851,41 грн., з яких: 562 823,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 34 863,55 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 5 362,58 грн. - нараховані відсотки, 33 865,44 грн. - прострочені відсотки, 2 936,23 грн. - пені (том 1 а.с.238-245).

01 листопада 2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист №357/5832/17 (том 1 а.с.6).

08 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області зареєстровано заяву АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" №10451/1070 від 28 травня 2021 року про відкриття виконавчого провадження (том 1 а.с.7).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчук А.А. від 08 червня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65725727 по примусовому виконанню виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду від 01 листопада 2018 року № 357/5832/17 2/357/599/18. Зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (том 1 а.с.8).

З даних реєстру відправки убачається, що поштове відправлення №318 вручене ОСОБА_1 08 червня 2021 року (том 1 а.с.9).

З даних відповіді на запит № 105222687 від 08 червня 2021 року в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником ОСОБА_1 транспортні засоби (том 1 а.с.10).

З даних відповідей на запити №105222688 від 08 червня 2021 року, №105222752 від 09 червня 2021 року, №107691326 від 07 липня 2021 року, №107691329 від 07 липня 2021 року убачається, що боржник на обліку в органах ДФС не перебуває, відкритих рахунків не має, та щодо боржника відсутня інформація про отримання доходів (том 1 а.с.11,14).

07 липня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А. накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 (том 2 а.с.12).

З даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №264748993 від 07 липня 2021 року убачається, відомості щодо наявності в боржника нерухомого майна, заборон чи іпотек в Реєстрі відсутні (том 1 а.с.13).

28 серпня 2021 року приватний виконавець звернувся до ДП "В.Шіпс (Україна)" з вимогою № 11870 про надання інформації щодо сприяння при укладенні контрактів у сфері працевлаштування та надання інформації щодо сторін такого трудового договору (том 1 а.с.15).

28 серпня 2021 року приватний виконавець звернувся до Державного підприємства "Одеський морський торгівельний порт" з вимогою № 11871 про надання інформації щодо володільця посвідчення моряка № НОМЕР_3 від 08 травня 2014 року, щодо останнього підняття на борт ОСОБА_1 , дату звільнення, посаду моряка, назву судна, на якому останній перетинав кордон та факти перетину кордону (том 1 а.с.16).

З даних відповіді №20/7-586/1590 від 10 вересня 2021 року Державного підприємства "Одеський морський торгівельний порт" убачається, що після реорганізації ДП "Одеським морський торговельний порт" утворено ДП "Адміністрація морських портів України" та запитувані архівні дані, починаючи з 13 червня 2013 року в ДП "Одеський порт" не зберігаються, а тому відсутні підстави для виконання вимоги (том 1 а.с.17).

З даних відповіді №1033 від 13 вересня 2021 року, наданої ДП "В.Шіпс (Україна)" , убачається, що ДП "В.Шіпс (Україна)" надавало послуги ОСОБА_1 з посередництва у працевлаштуванні та за їх посередництвом укладено 4 трудових договори (контракти): 21 травня 2019 року, 16 січня 2020 року, 30 листопада 2020 року та 30 липня 2021 року (том 1 а.с.18).

13 вересня 2021 року приватний виконавець звернувся до ДП "Адміністрація морських портів України" з вимогами № 12815, 12816 про надання інформації щодо посвідчення моряка № НОМЕР_3 від 08.05.2014 року, щодо останнього підняття на борт ОСОБА_1 , дату звільнення, посаду моряка, назву судна на якому останній перетинав кордон та факти перетину кордону (том 1 а.с. 19)

Згідно даних відповіді на запит № 115072127 від 20 вересня 2021 року в Державної прикордонної служби України відсутні дані щодо перетину боржником державного кордону (том 1 а.с.21).

З даних відповіді ДП "Адміністрація морських портів" №3345/10-01-01 від 27 вересня 2021 року убачається, що у ДП "Адміністрація морських портів України" відсутня інформація щодо володільця посвідчення моряка № НОМЕР_3 від 08 травня 2014 року та щодо перебування ОСОБА_1 на борту певного судна та перетинання ним державного кордону (том 1 а.с.22).

З даних відповіді Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №6.3-10714/6-21 від 26 жовтня 2021 року за запит приватного виконавця №15611 від 18 жовтня 2021 року убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задокументований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , виданим 17.02.2006 року органом видачі 8031 строком до 17.02.2016 року та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 14.08.2015 року органом видачі 3210 (том 1 а.с.23).

Відповідно до частин 1 та 3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі "Гочев проти Болгарії" Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою "Напияло проти Хорватії" (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою "Луордо проти Італії " (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою "Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини" (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою "Рінер проти Болгарії", § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. згадуване вище рішення європейського Суду за справою "Рінер проти Болгарії", §124 і згадуване вище рішення Європейського Суду "Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии", §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою "Сіссаніс проти Румунії"), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою "Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії" (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...".

Тобто, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Як убачається з матеріалів справи, боржник має боргове зобов`язання. Покладення на боржника рішенням суду обов`язку сплатити кошти не є для нього новим та не очікуваним, відтак він об`єктивно повинен був бути до цього підготовлений.

Разом з тим, ухиленням від виконання рішення є така поведінка боржника, якою він створює різного роду перешкоди або просто проявляє бездіяльність, а державний чи приватний виконавець мусить залучати власні можливості для примусового виконання рішення суду. При чому, такі перешкоди боржник може розпочати вчиняти ще до моменту ухвалення рішення у справі або, навіть, до подачі позову, завчасно передбачаючи настання зобов`язальних наслідків.

Передбачені законом юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон можуть бути установлені судом не за наявність факту невиконання зобов`язання, установленого рішенням суду, а за ухилення від його виконання.

На момент звернення виконавця до суду із поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен бути об`єктивно наявним і вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли у нього є всі реальні можливості виконати цей обов`язок (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З матеріалів справи убачається про відсутність доказів, які б підтверджували фактичне направлення та вручення саме копії постанови про відкриття виконавчого провадження, що відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" має бути підтверджено доказами про надсилання рекомендованого поштового відправлення.

Окрім цього, матеріали справи не містять відомостей про виклик боржника приватним виконавцем чи направлення постави про накладення арешту на кошти боржника, що могло б свідчити про повторне повідомлення боржника про наявність виконавчого провадження.

Посилання в поданні на обізнаність боржника із відкритим виконавчим провадженням не відповідає вимогам, які установлені Законом, при цьому таке твердження є припущенням.

Неподання боржником декларації про доходи та майно, не прибуття за вимогою не може давати підстави уважати про вчинення боржником свідомих дій, направлених на ухилення від виконання судового рішення, які можна було б уважати достатніми для вжиття обмежувальних заходів.

Твердження приватного виконавця у поданні, що невиконання судового рішення необхідно розцінювати як ухилення від виконання зобов`язань, є помилковими та не ґрунтуються на вимогах закону.

В частині оцінки доказів висновки суду першої інстанції ґрунтуються на законі та суд апеляційної інстанції з ними погоджується з мотивів, що викладені вище.

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання, однак такі обмеження є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням. Проте наведені в поданні приватного виконавця мотиви та надані докази не вказують на свідоме ухилення особи від виконання покладених на неї судовим рішенням обов`язків, отже таке подання не може бути задоволено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390, 441 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова