ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/523/22 Номер провадження 22-ц/814/4707/22Головуючий у 1-й інстанції Пашнєв В.Г. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги ОСОБА_3 , Диканський районний відділ державної виконавчої служби у Полтавському району полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про звільнення від сплати аліментів та стягнення зайво отриманих грошових сум, використаних не за цільовим призначенням

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 22 серпня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги ОСОБА_3 , Диканський районний відділ державної виконавчої служби у Полтавському району полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про звільнення від сплати аліментів та стягнення зайво отриманих грошових сум, використаних не за цільовим призначенням.

Позов мотивовано тим, що сторони проживали у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Диканського районного суду Полтавської області 24 лютого 2017 року був розірваний, від шлюбу мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживав спільно з матір`ю. З відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ј усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття.

В подальшому, 17 жовтня 2019 року, Диканським районним судом Полтавської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ј частини всіх видів заробітків, оскільки з зазначеного періоду син почав проживати з батьком.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що з 28 березня 2022 року неповнолітній її син ОСОБА_3 припинив проживати зі своїм батьком та почав проживати з нею, перебуває на її повному утриманні, наголошує, що відповідач отримує аліменти на утримання сина безпідставно та витрачає на власні потреби, не за цільовим призначенням.

Враховуючи вищевикладене позивач просила звільнити її від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 та стягнути з відповідача на її користь 12870.50 грн, необґрунтовано стягнутих з неї аліментних сум, витрачених відповідачем не за цільовим призначенням, а також просила стягнути сплачені нею судові витрати у розмірі 3984, 80 грн.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 22 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги ОСОБА_3 , Диканський районний ВДВС у Полтавському району полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про звільнення від сплати аліментів та стягнення зайво отриманих грошових сум, використаних не за цільовим призначенням задоволено частково.

Припинено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі ј частки з усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду, які стягуються на підставі судового наказу Диканського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1984,80 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, щодо припинення стягнення з позивачки на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю та перебуває на її повному утриманні, даний факт свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення з ОСОБА_1 аліментів, та відповідно, тягне за собою звільнення останньої від їх сплати. При цьому, судом зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази нецільового використання аліментів з боку відповідача, а відтак стягнення зайво отриманих грошових сум не за цільовим призначенням не підлягає задоволенню.

З рішенням суду в частині відмови у стягненні з відповідача витрачених останнім аліментних сум не за цільовим призначенням, не погодилася ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь 12870,50 грн аліментних сум, витрачених не за цільовим призначенням.

Вважає, що нею надано належні та допустимі докази, які доводять погіршення стану здоров`я їхньої дитини, а також погіршення матеріального стану через невеликий дохід, який вона отримує.

Вважає, що суд першої інстанції не вірно застосував Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17.05.2016 року та взято за основу лише один місяць, коли інфляція склала 103,5%.

Відзив до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що сторони у справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Диканського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , в розмірі ј частини всіх видів її заробітку, але не більше десяти прожиткових на дитину відповідного віку, починаючи з 03 жовтня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з довідки про склад сім`ї, виданої Диканською селищною радою Полтавської області від 15 червня 2022 року, вбачається, що ОСОБА_3 з 28 березня 2022 року та по теперішній час проживає за адресою АДРЕСА_1 , тобто проживає за зареєстрованим місцем проживання його матері ОСОБА_1 .

Згідно ст.179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпоряджання ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.186 Сімейного Кодексу України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Ст. 19 Сімейного кодексу України передбачена участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів.

Згідно Порядку здійснення органом опіки та піклування контролю за цільових витрачанням аліментів на дитину, затвердженим Наказом Міністерства соціально політики України від 15.11.2018 року № 1713, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів.

Безпосереднє проведення інспекційного відвідування покладається на службу у справах дітей відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів із залученням (за потреби) інших посадових осіб суб`єктів соціальної роботи із сім`ями, дітьми та молоддю (психолог, соціальний педагог, фахівець із соціальної роботи). Підставою для провелення інспекційного відвідування одержувача аліментів є заява платника аліментів,

У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Надані стороною позивача акт обстеження квартири, довідка про склад сім`ї, квитанції та товарні чеки про оплату одягу та навчальних посібників враховані судом як доказ проживання ОСОБА_3 з позивачкою та припинення стягнення аліментів, але вони не є належними доказами не цільового використання відповідачем аліментів, сплачених позивачкою на утримання дитини.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на наявність товарних чеків на придбання одягу, взуття сину, оплати навчання, відсутність заборгованості по аліментах є доказом того, що син дійсно перебуває на її утриманні, що відповідає вимогам ст. 180 СК України. Утримання неповнолітньої дитини не обмежується лише сплатою аліментів.

Відмова відповідача надавати чеки, квитанції про витрату на дитину не є доказом нецільового використання коштів.

В матеріалах справи відсутній висновок інспекції щодо цільового витрачання аліментів на дитину за формою згідно із додатком до Порядку 15.11.2018 року № 1713, який був би належним доказом нецільового використання коштів та відповідав вимогам закону.

Будь-які інші докази на підтвердження нецільового використання відповідачем аліментів на сина позивачем не надано.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 22 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2022 року.

Головуючий Т. В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль