Справа № 522/7936/21
Провадження № 2-др/522/124/22
12 грудня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючої судді Науменко А.В.,
за участю секретаря - Звонецької І.М.
розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шараг О.В. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу,-
Рішенням Приморського районного суду міста від 02 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління економічної безпеки апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Стягнуто з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1236760, 00 грн. Стягнуто з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

14 листопада 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шараг О.В. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у зв`язку із не вирішенням питання про розподіл судових витрат, а саме витрат, які пов`язані із наданням правової допомоги та витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування вимог заяви представник позивача посилається на те, що 26 квітня 2022 року представником позивача було подано до суду клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн, при цьому зазначено, що 12.10.2021 між АБ «НАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги за № 125/19 . За змістом договору визначено, що послуги, що надаються Адвокатським Бюро у відповідності із умовами даного Договору, клієнт сплачує Адвокатському Бюро Гонорар у розмірі передбаченому Додатком № 1, актом виконаних робіт, що є невід`ємними додатками до даного договору. Відповідно до додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 125/19 від 12.10.2021 року сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвокатського бюро за договором про надання правової допомоги № 125/19 від 12.10.2021 року попередньо становить за представництво інтересів ОСОБА_1 у рамках цивільної справи № 522/ 7936/21 у суді першої інстанції складає 15 000 грн.

Щодо стягнення витрат по сплаті судового збору представником позивача зазначено, що виходячи із позовних вимог, позивачем за звернення до суду із позовною вимогою про стягнення з ДП «АМПУ» моральної школи у розмірі 100 000 грн., було сплачено судовий збір у розмірі 1000 грн., та за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією від 29.06.2021 року за № 7 що разом складає 1908 грн. Проте із квитанції від № 7 від 29.06.2021, яка міститься в матеріалах справи, вбачається також те, що позивачем було надмірно сплачений судовий збір у розмірі 362 грн. ( 2270 1908 = 362).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2022 року прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

У судове засідання призначене на 12 грудня 2022 року сторони не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідач сповіщений належним чином шляхом отримання повістки в електронному кабінеті в підсистемі «Електронний суд».

Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявним матеріалами.

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства « Адміністрація морський портів України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління економічної безпеки апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Стягнуто з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1236760, 00 грн. Стягнуто з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

При винесенні рішення судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за правничу допомогу, а також питання про стягнення витрат про сплаті судового збору за звернення до суду із позовною заявою.

У частині першій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України).

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частинах четвертій - шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожному гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особі у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з п. 4 ч. 1Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У відповідності зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 вказано, що «суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 12 350,00 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним».

У ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що в матеріалах справи містяться належним чином завірена копія договіру про надання правової допомоги за № 125/19 від 12 жовтня 2021 року укладений між АБ « НАН» та ОСОБА_1 , та копії додатків № 1 та № 2, до вказаного договору та акт наданих послуг №1 від 26 квітня 2022 року в яких визначений детальний перелік послуг, що надавались АБ «НАН» Гаркоту О.М. в рамках цивільної справи № 522/7936/21.

Згідно висновку Об`єднаної палати Верховного суду у складі суддів Касаційної господарського суду у справі № 922/445/19 витрати на правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 125/19 від 12.10.2021 року сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвокатського бюро за договором про надання правової допомоги № 125/19 від 12 жовтня 2021 року попередньо становить 15 000 грн.

Як вбачається з акту наданих послуг № 1 від 26 квітня 2022 року АБ « НАН» було надано ОСОБА_1 наступну правову допомогу: усні та письмові консультації пов`язані з розглядом справи № 522/7936/32 ( протягом дії договору) 2000 грн.; складання та подання адвокатських запитів ( протягом дії договору) 3000 грн/6 запит.; комплексне представництво інтересів клієнта у судовій справі № 522/7936/21 ( до отримання рішення суду першої інстанції) 10 000 грн.

При цьому суд зазначає, що відповідач не звертався до суду з заявою про зменшення розміру адвокатських витрат.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про достатність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. та співмірність даної суми з врахуванням кількості судових засідань та складності справи.

Щодо стягнення витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини першої, пункту 1, частини другоїстатті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Так виходячи із заявлених позовних вимог, позивачем за звернення до суду із позовною вимогою про стягнення з ДП « АМПУ» моральної школи у розмірі 100 000 грн., було сплачено судовий збір у розмірі 1000 грн., та за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією від 29.06.2021 року за № 7, що разом складає 1908 грн.

В матеріалах цивільної справи № 522/7936/21 міститься квитанція № 7 від 29.06.2021 року на суму 2270, 00 грн.

Також із вказаної квитанції судом встановлено, що позивачем було надмірно сплачений судовий збір у розмірі 362 грн. ( 2270 1908 = 362), який підлягає поверненню з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі .

Виходячи з вищевикладеного, суд вбачає за доцільне задовольнити заяву адвоката Шараг О.В. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морський портів України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.133,141,270 ЦПК України,суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шараг О.В. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму витрат понесених ним на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1908,0 грн.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) надмірно сплачений судовий збір у розмірі 362 грн. відповідно до квитанції № 7 від 29.06.2021 року.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Суддя: А.В. Науменко

У зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщенні суду повний текст рішення складено 22.12.2022 року.

Суддя: А.В. Науменко

12.12.2022