2/465/2848/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2022 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Мартинишин М.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в собі відокремленого підрозділу без статусу юридичної особи-регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Закарпатській області про визнання недійним договору комісії та зобов`язання вчинити певні реєстраційні дії -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в собі відокремленого підрозділу без статусу юридичної особи-регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Закарпатській області про визнання недійним договору комісії та зобов`язання вчинити певні реєстраційні дії.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К. від 14.02.2022 року матеріали позовної ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в собі відокремленого підрозділу без статусу юридичної особи-регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Закарпатській області про визнання недійним договору комісії та зобов`язання вчинити певні реєстраційні дії передано на розгляд за підсудністю до Франківського районного суду м.Львова.

10.06.2022 року справа передана судді Мартинишин М.О.на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2022 року

Дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до висновку, що дана цивільна справа помилково направлена з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до Франківського районного суду м.Львова з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

За загальним правилом про підсудність за ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування,якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Зі змісту ст. 28 ЦПК України вбачається, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Частиною 7 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Викладена правова норма вказує на наявність права вибору підсудності за ініціативою позивача у випадку наявності такої філії і представництва юридичної особи та укладення договору з юридичною особою в особі її філії (представництва), а також здійснення договірних відносин саме з філією (представництвом).

Згідно зі ст.80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до ст.95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Дійсно, місцезнаходженням регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Закарпатській області(Філії ГСЦ МВС) згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань/а.с.17/ за адресою: Закарпатська область м. Ужгород вул. Гагаріна, буд.7.

Згідно з ч.15 ст. 28 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Отже, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві, а не суду, що цілком узгоджується з п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3.

Відтак, позивач обирав вірно Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області, як підсудний для даного спору, посилаючись на ч.7 та ч.15 ст.28 ЦПК України.

Отже, з наведеного можна підсумувати, що Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області помилково направив дану цивільну справу до Франківського районного суду м.Львова.

На підставі вищевикладеного, приходжу до висновку, що матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в собі відокремленого підрозділу без статусу юридичної особи-регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Закарпатській області про визнання недійним договору комісії та зобов`язання вчинити певні реєстраційні дії підлягають поверненню для розгляду за підсудністю до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області як помилково направлені до Франківського районного суду м.Львова.

Крім цього, суддею враховується той факт, що для позивача є територіально ближче суд, який знаходиться в межах м. Ужгорода, тобто Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Разом з тим, враховуючи, що дана справа направлена Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області до Франківського районного суду м.Львова з порушенням правил, встановлених ст. 31 ЦПК України, перенаправлення справи за належною підсудністю не може вважатися спором про підсудність.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За нормами ч.3 ст.31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 187, 260, 261, 354 ЦПК України -

постановив:

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в собі відокремленого підрозділу без статусу юридичної особи-регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Закарпатській області про визнання недійним договору комісії та зобов`язання вчинити певні реєстраційні дії повернути на розгляд Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю) як помилково направлені.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Мартинишин