КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/45203/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11343/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Романишеної І.П., по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний виконавець Телявський Анатолій Миколайович, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович про стягнення безпідставно набутих коштів, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на її користь грошові кошти, набуті без достатньої правової підстави у розмірі 55 732,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1036 від 24 червня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 на суму заборгованості 96 548,88 грн. У зв`язку з ухваленням рішення Шевченківським районним судом м. Києва від 14 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. постановою від 06 грудня 2021 року було закінчено виконавче провадження.

Водночас в рамках виконавчого провадження № 62465587, відкритого на підставі зазначеного вище виконавчого напису, з позивача на користь відповідача приватним виконавцем було безпідставно стягнуто грошові кошти у розмірі 55 732,00 грн. Так, згідно протоколу № 503188 були проведенi електронні торги вiд 22 вересня 2020 року ДП «СЕТАМ» щодо транспортного засобу Dacia Logan 901L, випуску 2007 року, колiр сiрий, тип транспортного засобу легковий седан, номер кузова НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , як арештованого майна, яке було реалiзовано переможцю торгiв ОСОБА_2 за сумою 39 900,94 грн. Крім того, вiдповiдно до розпорядження № 62465587 вiд 13 жовтня 2020 року грошова сума визначена для перерахування ТОВ «Вердикт Капiтал» складає 33 483, 58 грн., які i були перераховані останньому 13 жовтня 2020 року згiдно платiжного доручення № 1573.

Оскільки виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, правова підстава набуття грошових коштів, відпала, тому грошові кошти підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України, оскільки у добровільному порядку відповідач вказані кошти не повертає (а.с. 1-6).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: приватний виконавець Телявський А.М., приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. про стягнення безпідставно набутих коштів - залишено без задоволення (а.с. 93-97).

Не погодившись з рішенням районного суду, 15 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 99-104).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, який відмовляючи у задоволенні позову вказав, що правовою підставою для перерахування грошових коштів від реалізації майна (автомобіля) були саме електронні торги, а не виконавчий напис нотаріуса. Проте системний аналіз законодавства не виключає можливість застосування у такому випадку ст. 1212 ЦК України, так як спірне майно вже вибуло з володіння позивача, а коштів з підстави, на якій вони були набуті (а така згодом відпала) перебувають у володінні відповідача на час звернення до суду. Вважає, що застосування у цьому спорі ст. 1212 ЦК України, а не оспорення аукціону та реституція (ст. 216 ЦК України), є найефективнішим способом захисту порушеного права позивача, оскільки відповідач є особою, яка збагатилася за рахунок таких коштів. Крім того, первісна підстава набуття коштів, а саме виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого було відкрито виконавче провадження та в межах якого відбувся аукціон, відпала.

У відзиві на апеляційну скаргу генеральний директор ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковський О.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Вважає, що визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Окрім того, у процесі здійснення виконавчого провадження виконавцем виконавчого провадження виконавцем було реалізовано належне позивачу майно з прилюдних торгів. Станом на момент проведення торгів виконавче провадження по стягненню з позивача заборгованості було чинним та здійснювалося відповідно до чинного законодавства (а.с. 125-138).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24 червня 2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис № 1036 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 0 від 06 серпня 2007 року в сумі 96 148,88 грн. (а.с. 7-8).

03 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № АСВП 62465587 та водночас винесено постанову про арешт майна боржника.

21 липня 2020 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А.М. подав до ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна (а.с. 12-14).

Згідно висновку про вартість майна від 17 липня 2020 року ринкова вартість суб`єкта оцінки: легкового автомобіля марки Dacia Logan 901L, 2007 року випуску, колір сірий, тип легковий седан, номер кузова НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , становить 52 380 грн.

Згiдно протоколу № 503188 були проведенi електроннi торги вiд 22 вересня 2020 року ДП «СЕТАМ» щодо транспортного засобу Dacia Logan 901L, випуску 2007 року, колiр сiрий, тип транспортного засобу легковий седан, номер кузова НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , як арештованоrо майна, яке було реалiзовано переможцю торгiв ОСОБА_2 за сумою 39 900,94 грн.(а.с. 47-49).

Вiдповiдно до розпорядження № 62465587 вiд 13 жовтня 2020 року при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса було визначено грошову суму для перерахування ТОВ «Вердикт Капiтал» - 33 483,58 грн., які i були перераховані останньому 13 жовтня 2020 року згiдно платiжного доручення № 1573; відповідно до платiжного доручення № 1572 - 3 348,36 грн. були перераховані як основна винагорода приватного виконавця, згiдно платiжного доручення № 1574 - 3069,00 грн. були перераховані як витрати виконавчого провадження (а.с. 50-51).

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1036 від 24 червня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. (а.с. 15-31).

Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року рiшення Шевченкiвського районного суду м. Києва вiд 14 травня 2021 року в частинi вирiшення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капiтал» про визнання виконавчого напису таким, що не пiдлягає виконанню, змiнено, викладено резолютивну частину рішення в редакції цієї постанови. Рiшення Шевченкiвського районного суду м. Киева вiд 14 травня 2021 року в частинi вирiшення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капiтал» про стягнення шкоди та розподiлу судових витрат скасовано та ухвалено в цiй частинi нове судове рiшення. У задоволеннi позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капiтал» про стягнення шкоди вiдмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 витрати по сплатi судового збору у розмiрi 840 грн. 80 коп. (а.с. 32-43).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. від 06 грудня 2021 року закінчено виконавче провадження у зв`язку з ухваленням рішення Шевченківським районним судом міста Києва від 14 травня 2021 року про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 44-46).

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України).

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

За змістом частини третьої статті 1212 ЦК України передбачено, що положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Тобто, зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають також у зв`язку з договірними правовідносинами, що існували раніше, як результат їх трансформації.

Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У цій справі спір про стягнення за правилами статті 1212 ЦК України безпідставно набутих коштів виник з правовідносин, пов`язаних із примусовим виконанням виконавчого напису нотаріуса, який було визнано таким, що не підлягає виконанню.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача грошові кошти, набуті без достатньої правової підстави у розмірі 55 732,00 грн., що включають суму оцінки реалізованого транспортного засобу у межах виконавчого провадження на електронних торгах у розмірі 52 380,00 грн. та суму стягнуту з карткового рахунку позивача у розмірі 3 352,00 грн.

Норми ст. ст. 1212, 1213 ЦК України передбачають обов`язок особи, яка набула майно без достатньої правової підстави, повернути таке майно потерпілому.

Позивач була власником транспортного засобу Dacia Logan 901L, випуску 2007 року, колiр сiрий, тип транспортного засобу легковий седан, номер кузова НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , який був арештований та в подальшому реалізований шляхом продажу на електронних торгах фізичній особі за суму коштів 39 900,94 грн. (а.с. 47-49), які у подальшому були передані відповідачу.

Тобто позивач була власником вказаного транспортного засобу, який вибув з її власності на користь фізичної особи, яка і є набувачем належного позивачу майна у розумінні ст. 1212 ЦК України. Водночас відповідач не є набувачем, власником чи володільцем транспортного засобу Dacia Logan та ніколи ним не був. Відповідач є лише власником грошових коштів в сумі 39 900,94 грн., які він отримав від вказаної вище фізичної особи. Враховуючи, що відповідач не є набувачем належного позивачу майна (транспортного засобу) та ніколи ним не був, то у позивача відсутнє право вимагати від відповідача повернення транспортного засобу чи відшкодування його вартості на підставі норм ст. 1212 ЦК України, а у відповідача відповідно відсутній обов`язок повертати такий транспортний засіб чи компенсувати його вартість.

Крім того, посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1036 від 24 червня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., позивачем не доведено відсутності заборгованості за кредитним договором чи визнання кредитного договору недійсним.

При цьому, підставою для перерахування коштів відповідачу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором був не виконавчий напис нотаріуса, а електронні торги, на яких було продано транспортний засіб, належний позивачу.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.

Враховуючи вищенаведене, правильним є висновок суду, що правовою підставою для перерахування грошових коштів від реалізації майна були саме електронні торги, тобто договір купівлі-продажу, а не виконавчий напис нотаріуса. Водночас, доказів визнання електронних торгів недійсними матеріали справи не містять.

За таких обставин, правова підстава для перерахування спірних грошових коштів відповідачу від реалізації автомобіля на електронних торгах не відпала, а тому підстави для застосування статті 1212 ЦК України відсутні.

Колегія суддів відхилила посилання апелянта на позицію Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, оскільки у справі № 910/1531/18 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, який було визнано таким, що не підлягає виконанню, електронні торги не проводились, а боржником було перераховано кошти на рахунок виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості, з урахуванням чого були наявні підстави для застосування статті 1212 ЦК України.

Апеляційний суд також погодився з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення списаних з карткового рахунку позивача 3 352, 00 грн., як безпідставно набутих коштів, оскільки матеріали справи не містять належних доказів стягнення з позивача на користь відповідача цих коштів на виконання саме виконавчого напису нотаріуса, який визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку.

Так, позивач надала до суду виписку по банківському рахунку, з якої вбачається, що 08 квітня 2021 року з карткового рахунку ОСОБА_1 списано суму 3 351, 99 грн. Проте з наданої виписки не вбачаються підстави списання коштів, призначення платежу, отримувач коштів, а тому суд позбавлений можливості достовірно встановити факт стягнення цих коштів на користь відповідача саме при виконанні виконавчого напису № 1036 від 24 червня 2020 року, що визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку. Інших належних доказів на підтвердження посилань позивача, матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова