Провадження № 2-п/554/101/2022
УХВАЛА

іменем України

28 листопада 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Андрієнко Г. В.,

за участю секретаря судового засідання Звігольської О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

29 вересня 2022 року Октябрським районним судом м. Полтави ухвалено заочне рішення, за яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею, - задоволено частково; зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначено батьку ОСОБА_2 такий спосіб та порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до наданого Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради як органом опіки та піклування висновку, а саме зустрічі батька у визначений час: перша та третя субота місяця, друга та четверта неділя місяця з 10-00 по 18-00 годину; у день народження дитини та святкові дні - за домовленістю із матір`ю дитини; в задоволенні інших вимог позивачу відмовлено.

01 листопада 2022 року до суду надійшла заява відповідачки ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення, в якій вона просить його скасувати та передати справу до Нововодолазького районного суду Харківської області для розгляду по суті. В обґрунтування заяви посилається на ті обставини, що про наявність рішення суду відповідачці стало відомо 26 жовтня 2022 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, тоді як копію цього рішення вона не отримувала.

Із заочним рішенням ОСОБА_1 не погоджується, оскільки вважає, що справу розглянуто неналежним судом, так як внаслідок збройної агресії рф вона з дитиною вимушена була змінити місце проживання на більш безпечне та з 04 квітня 2022 року, тобто на час прийняття справи до провадження, вже була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа у селі Вільхуватка Нововодолазького району Харківської області. Тому вважає це істотною обставиною, яка залишилися без належного дослідження, а також справу мав право розглядати по суті Нововодолазький районний суд Харківської області.

Вважає, що суд жодного разу не викликав її по справі, не направивши ухвали про відкриття провадження, судових повісток, не здійснивши дзвінків та повідомлень на її засіб зв`язку, чим позбавлено відповідачку можливості захистити свої права та доступу до правосуддя. Крім того, адвокати, які здійснювали представництво відповідачки у 2021 році в Московському районному суді м. Харкова, на час розгляду справи представництво її інтересів вже не здійснювали з різних причин. За відсутності належного повідомлення неможливе ухвалення заочного рішення. Крім того, вважає неправомірним допуск представника позивача до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки не знайшла в ЄДРСР ухвали суду про її призначення, а також вказує на недоплату позивачем судового збору за заявлені позовні вимоги. По суті спору стверджує, що жодних перешкод позивачу ніколи не чинила. При цьому, представник позивача звернувся до суду за відсутності звернення до органів опіки та піклування й висновку компетентного органу. Працівники органу опіки та піклування з нею не спілкувались, думку дитини не з`ясовували. Тому вважає, що позивач не виконав обов`язку щодо доказування по справі, що мало б стати підставою для відмови в задоволенні позовних вимог (а. с. 146-151).

Від представника позивача адвоката Ципліцького Д. О. на адресу суду надійшли заперечення щодо заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, в яких зазначив про таке. Посилання відповідачки на відсутність сповіщень про розгляд справи і те, що їй невідомо, де знаходяться її представники, вважає не актуальним, оскільки повноваження представників були підтверджені належним чином і сторона відповідача не повідомляла про припинення представництва шляхом надання письмової заяви. Посилання на відсутність дзвінків, смс-повідомлень або повідомлень в месенджері вважає безпідставними, оскільки відповідачка не подавала до суду відповідної заявки. Щодо участі в судовому засіданні представника позивача зазначає, що йому був наданий доступ до справи у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС і він скористався можливістю брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власного Електронного кабінету та власних технічних засобів. Наголошує, що сторона відповідача також не була позбавлена можливості використовувати переваги ЄСІТС, в тому числі, вчасно дізнаватися про дату і час проведення судових засідань. Стосовно доводів відповідачки щодо висновку органу опіки та піклування № 318 від 26 травня 2021 року зазначив, що вона жодним чином не оскаржувала та не заперечувала щодо правомірності цього висновку та порядку, встановленого в ньому. Щодо територіальної підсудності справи вважає, що повторного відкриття провадження в цій справі не було, а зміна підсудності у зв`язку із воєнним станом відбулась правомірно відповідно до розпорядження Верховного Суду. На підставі викладеного, вважає, що оскільки представники відповідачки були належним чином повідомлені про судове засідання, за відсутності припинення їх представництва, а тому відсутні поважні причини відсутності в судовому засіданні або не повідомлення про причини неявки. Крім того, відповідачка в своїй заяві не посилається та не наводить жодних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Жодних заперечень по суті справи загалом і по суті висновку органу опіки та піклування зокрема відповідачка не навела, жодних нових доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи не надала. Таким чином, відсутні обидві умови для скасування заочного рішення суду, на підставі чого просить відмовити у задоволенні відповідної заяви (а. с. 168-170).

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про розгляд заяви повідомлялась завчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток про виклик (а. с. 167), а також додатково шляхом направлення телефонограм на засіб зв`язку, зазначений нею ж (а. с. 146), одну з яких вона прийняла (а. с. 158), а іншу проігнорувала (а. с. 166).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07.07.1989 зазначено, що «… заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

Від представника позивача адвоката Ципліцького Д. О. до суду надійшла заява про проведення судового засідання без участі позивача та його представника (а. с. 173).

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні та неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

На підставі ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції статті 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Отже, відповідач повинен вказати на докази, якими обґрунтовуються заперечення проти вимог позивача. При цьому, заочне рішення підлягає скасуванню, тільки якщо докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою, можна зробити висновок, що суд, ухвалюючи заочне рішення, повинен дати оцінку всім доказам, які є у справі.

Не може бути підставою для скасування заочного рішення посилання відповідача на докази, які були у справі, оскільки вони вже були оцінені судом при ухваленні заочного рішення. Для скасування заочного рішення потрібно щоб докази були новими (не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення) та мали істотне значення для правильного вирішення справи.

В той же час в ЦПК України чітко врегульовано порядок подачі доказів. Так, згідно зі ст. 43 сторони зобов`язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням даної вимоги, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Отже, можна зробити висновок, що відповідач, посилаючись на докази, якими обґрунтовуються заперечення, повинен вказати не тільки на нові докази, але й навести поважні причини, чому такі докази не були подані до початку розгляду справи по суті. І тільки за одночасної наявності названих процесуальних і матеріальних обставин суд може скасувати заочне рішення. При спеціальному порядку суд першої інстанції може переглянути заочне рішення, тільки якщо відповідач посилається на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи у випадку відсутності відповідача з поважних причин; порушення норм процесуального права при ухваленні заочного рішення може бути підставою тільки для апеляційного оскарження.

Так, ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2020 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою роз`яснено відповідачу його право на подання до суду відзиву на позовну заяву і всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову (а. с. 29).

Після зміни територіальної підсудності відповідно до розпорядження Верховного Суду № 2/0/9/-22 від 08 березня 2022 року дану цивільну справу передано до Октябрського районного суду м. Полтави, яким ухвалою від 03 серпня 2022 року її прийнято до провадження (а. с. 108).

Як видно з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 у засідання до суду не з`являлась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, з урахуванням умов особливого періоду, а саме воєнного стану, запровадженого в Україні через неприховану збройну агресію рф, зокрема, шляхом направлення процесуальних документів та судових повісток на адресу електронної пошти відповідачки, що підтверджується довідками про доставку електронних листів із ухвалою суду від 03 серпня 2022 року (доставлено до електронної скриньки на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 03 серпня 2022 року о 14:17 год), судовими повістками про виклик до суду на 08 та 29 вересня 2022 року (доставлено до електронної скриньки на цю ж електронну адресу 05 серпня 2022 року о 13:40 год та 08 вересня 2022 року о 17:12 год відповідно). Про причини неявки або нову адресу місця свого проживання або перебування відповідачка суду не повідомляла. Крім того, про судове засідання суд направляв телефонограму представнику відповідачки, яку той отримав, що підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, судом вжиті достатні заходи щодо належного повідомлення відповідачки та забезпечення її участі в розгляді справи.

Натомість, після зміни територіальної підсудності судової справи та розгляду справи новим судом відповідачка своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористалась, будь-яких доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки у засідання до суду не надала, заяви про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

При цьому, протягом усього розгляду справи доступ до суду та право відповідачки на судовий захист жодним чином не були обмежені, Інтернет-зв`язок у суді також функціонує повноцінно і для сторін існує можливість брати участь у розгляді справи дистанційно, в режимі відеоконференції як з приміщення іншого суду, так і з використанням власних технічних засобів.

За таких обставин, сторона відповідачки мала можливість брати участь в судовому засіданні та подавати заяви по суті справи, але таким правом не скористалась.

Таким чином, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, беручи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд розглянув справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання, ухваливши заочне рішення, як це передбачено ст. 280 ЦПК України.

Однак, звертаючись до суду із цією заявою про перегляд заочного рішення, відповідачкою не надані суду докази про неповідомлення її про розгляд справи, докази на підтвердження того, що в той час вона не могла повідомити суд про причини своєї неявки в судове засідання (чи свого представника) саме з поважних причин.

Посилання ж на обставини взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи у зв`язку із фактичним залишенням зареєстрованого місця проживання суд вважає недостатніми, оскільки відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Однак, протягом розгляду справи від ОСОБА_1 відповідних заяв до суду не надходило. Так само нею не було заявлено про припинення повноважень її представників, як це передбачено ЦПК України.

При цьому, до тверджень відповідачки, що вона взагалі не має електронної пошти, якою б вона користувалась, а отже не могла фактично отримувати судові повістки та копії відповідних процесуальних документів, суд ставиться критично.

Також відповідачкою до заяви про перегляд заочного рішення не надані докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ухвалюючи заочне рішення 29 вересня 2022 року суд дослідив та оцінив у сукупності всі надані докази у справі відповідно до норм цивільного процесуального закону щодо доказування.

Зокрема, суд взяв до уваги наданий під час судового розгляду Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, як органом опіки та піклування, висновок № 318 від 26 травня 2021 року щодо вирішення спору між батьками «Щодо визначення порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 », складеного з урахуванням розгляду відповідного питання на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради.

Зрештою, проаналізувавши встановленні обставини та матеріали справи, суд дійшов до висновку, що вказаний у висновку порядок спілкування позивача з дитиною є найбільш доцільнішим і відповідає інтересам дитини, враховуючи вік дитини, стан здоров`я, не порушує режиму дня та навчання, не відриває від нормального, звичайного для дитини середовища та не заважає її нормальному існуванню.

Доводи та міркування, наведені відповідачкою у заяві про перегляд заочного рішення, а саме щодо доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи та визначали необхідність перегляду заочного рішення, не спростовують висновків суду та по своїй суті не свідчать про неповноту з`ясованих судом фактичних обставин справи.

При цьому, посилання у заяві на звернення позивача одразу до суду за відсутності звернення до органів опіки та піклування, відсутності висновку компетентного органу, ставлення сторін один до одного тощо є недостатніми і не свідчать про істотне значення при вирішенні справи.

Крім того, суд критично ставиться до одних лише тверджень про відсутність відсутність порушеного права позивача, оскільки з матеріалів справи видно, що сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способу участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття спільного рішення.

За таких обставин, суд не вбачає у заяві про перегляд заочного рішення суду посилань на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень.

В той же час, в судовому засіданні не встановлено будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б доводили викладені в заяві обставини щодо правових підстав для скасування заочного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 288 ЦПК України позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, а тому за цих умов суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, вимоги заяви відповідачки про перегляд заочного рішення не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-260, 286, 287, 288, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2022 року, - залишити без задоволення.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2022 року може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Ухвала остаточна оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Андрієнко