Справа № 495/6934/20
№ провадження 2/495/737/2022
УХВАЛА

Про відмову в задоволенні заяви

"14" грудня 2022 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Мельник Ю.В.,

Справа № 495/6934/20,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському Одеської області заяву відповідача ОСОБА_1 про забезпечення захисту персональних даних, прав і свобод та законних інтересів відповідача під час здійснення судового процесу, пов`язаного з розглядом цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Білгород - Дністровського міськрайонного суду знаходиться вищевказана цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Справа розглядається після перегляду заочного рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ухваленому у вищевказаній справі 10 лютого 2021 року.

В судовому засіданні, яке відбулось 13.12.2021 року від відповідача надійшла заява про забезпечення захисту персональних даних, прав і свобод та законних інтересів відповідача під час здійснення судового процесу, пов`язаного з розглядом цивільної справи, згідно якої ОСОБА_1 вказував, що позивач ОСОБА_2 зловживає процесуальними правами шляхом подання недостовірних доказів, залучення третіх осіб/її представників/, якими грубо порушуються його права та права його сина ОСОБА_3 на особистий та конфіденційний характер інформації, порушення процедури подачі процесуальних документів /заяв, клопотань/ з підробленням підписів позивача.

Так, Акт по факту проживання однією сім`єю до реєстрації шлюбу від 25.08.2017 року вважає наклепом його сусідів проти нього, та таким, що порушує принципи змагальності сторін та пропорційності, застосовується для неправомірного зміцнення позиції сторони захисту позивача при доведенні провокації бажаного факту спільного проживання позивачки разом з відповідачем до укладення шлюбу.

Вказує, що всупереч вимогам Закону № 1382-ІV, незважаючи на те, що інформація стосується його місця реєстрації та персонально його особи, про заходи, пов`язані з опитуванням мешканців будинку АДРЕСА_1 , його ніхто не інформував, чим порушено обробку його персональних даних, вважає відповідач.

Стосовно підроблення підписів, про таке звертає увагу на сумнівність підписання позивачкою позовної заяви та клопотання, заяви про розгляд справи у відсутність, про видачу рішення та виконавчого листа, а також уточненого позову про збільшення позовних вимог від 19.07.2021 року.

Усі вищенаведені процесуальні документи, на думку відповідача, містять підроблення підпису позивача, адже у порівнянні з почерком та підписом позивачки на довіреності, яку позивач видала своєму представнику ОСОБА_4 є явні неспівпадіння.

Крім того, у позовній заяві уточненій по справі № 495/6934/20 про збільшення позовних вимог від 19.07.2021 року, представник позивачки використав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за 2018, 2019 і 2 місяці 2020 року.

При цьому, збільшує позовні вимоги за 2021 рік.

Тож, відповідач вважає, що такими діями представників позивачки грубо порушуються його права та інтереси, передбачені ст. 21, 28, 32 Конституції України, та Законами № 1382-ІV, № 2657-ХІІ та № 2297- VІ /в частині порядку доступу до персональної інформації/.

З огляду на викладене, просить суд: постановити ухвалу про виключення зі справи поданих до суду доказів, які викликають сумнів у їх достовірності або є підробленими; постановити ухвалу про повернення позивачці письмових заяв /клопотань, заперечень/ поданих без додержання вимог ч.1 або 2 ст. 183 ЦПК України згідно з ч.4 цієї статті; постановити ухвалу, якою зобов`язати позивачку бути присутньою згідно повісток на всіх засіданнях суду, давати в суді особисто пояснення та необхідні роз`яснення, а у разі відсутності позивачки засідання суду не проводити.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи у відсутність.

Суд розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши заяву відповідача та матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, відповідно до частини 1статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав.

Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав.

Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК).

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом(ст. 13ЦК).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 2-5 ст. 13 цього Кодексу (ч. 3 ст. 16 ЦК).

Європейський суд з прав людини застосовує положення, передбачене ч.3ст.35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо.

Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15 вересня 2009 року), про зловживання правом у розумінні п.3 ст.35 Конвенції, мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ.

При цьому, суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані/ст. 22 Конституції України/.

За змістом ч.1,2 ст.32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

(Офіційне тлумачення положення частини першої статті 32 в Рішенні Конституційного Суду № 2-рп/2012 від 20.01.2012)

Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно ч.1, 2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних.

2. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідач, звертаючись до суду із відповідною заявою та вимогою про виключення зі справи поданих доказів, що викликають сумнів з приводу їх достовірності, що начебто зібрані у порушення конституційних та законодавчих норм з приводу збору інформації, вказував саме на Акт по факту проживання однією сім`єю від 25.08.2017 року.

Разом з тим, сам же і зауважив, що вказаний акт опитування свідків від 25.08.2017 року, який згідно із довідкою від 08.12.2017 року № 1700 зареєстрований за № 1698, пред`являється позивачем як доказ у цивільній справі № 495/1780/17, що загалом не має відношення до даної конкретної цивільної справи № 495/6934/20.

Оглянувши та перевіривши матеріали вказаної цивільної справи, судом не підтверджено представлення у якості доказу в обґрунтування вимог позивача ОСОБА_2 наведеного відповідачем акту для стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Отже, оскільки даний доказ не має жодного відношення для розгляду цивільної справи про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, суд не надає оцінки вказаному доказу та відповідно не має право вжити заходів щодо виключення зі справи такого, який прийнятий у встановленому законом порядку не був, а отже вимоги відповідача в цій частині є загалом необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Стосовно ж вимог про повернення позивачці письмових заяв, поданих у порушення п.1,2 ст.183 ЦПК України /на думку позивача з підробленням підпису ОСОБА_2 її представниками/, судом встановлене наступне.

Згідно ч.1 та 2 ст. 183 ЦПК України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України);

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

2. Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Частина 4 вищеназваної норми цивільно-процесуального законодавства наголошує на тому, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Однак, експертним висновком почеркознавчої експертизи в судовому або позасудовому порядку не доведено не відповідність підпису позивача у наведених відповідачем заявах та клопотаннях, а спірність щодо їх відповідності із почерком та підписом позивача на довіреності від 28.01.2019 року без спеціальних знань не є достовірними та є суб`єктивними судженнями відповідача.

Щодо вимог про зобов`язання позивача бути присутньою у всіх наступних судових засіданнях, давати особисті пояснення та необхідні роз`яснення, суд звертає увагу відповідача на таке.

За змістом ч.1,2 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

2. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Відповідно до п.3 ч.2ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Згідно ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з таких підстав якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Натомість, явка позивача не визнавалась обов`язковою, суд зважаючи на предмет спору не вбачає необхідності, щоб сторона позивача, яка заявляла клопотання про розгляд справи у її відсутності та діє через своїх представників надавала особисті пояснення та виключно приймала особисту участь у судових засіданнях.

Вимоги відповідача не містять достатнього обґрунтування заявленому змісту, не зумовлені правовою необхідністю та у свої сукупності не визначають достатність підстав для можливості задоволення заяви позивача у даній частині .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 143, 144, 258, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені заяви відповідача ОСОБА_1 про забезпечення захисту персональних даних, прав і свобод та законних інтересів відповідача під час здійснення судового процесу, пов`язаного з розглядом цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складений 14 грудня 2022 року.

Суддя: