Справа №443/1122/22
Провадження №2/443/668/22
РІШЕННЯ

іменем України

13 грудня 2022 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

провів у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: територіальна громада села Вербиця в особі Ходорівської міської ради Львівської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

за участю:

представника позивачки адвоката Яременка І.О.

встановив:

Представник позивачки, ОСОБА_1 адвокат Яременко І.О., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: територіальна громада села Вербиця в особі Ходорівської міської ради Львівської області в якому просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 3,0142 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЛВ №068383 від 20.01.2003, виданого на підставі рішення Вербицької сільської ради №15 від 19.10.2001 та зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів по Вербицькій сільській раді за №475.

Обґрунтування позовних вимог

В обґрунтування позовної заяви представник позивачки покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки ОСОБА_5 , після смерті котрого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3.0142 гектари, розташована на території Вербицької сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛВ №068383 від 20.01.2003. ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 . На день смерті померлого в даному господарстві проживала дружина ОСОБА_4 . Від імені ОСОБА_5 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради заповіт не посвідчувався. Серед спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 були: його дружина ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_5 не прийняли у жоден із передбачених законом способів. Натомість, дружина покійного ОСОБА_4 постійно проживала у с. Вербиця із чоловіком ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, вважалася такою, що її прийняла, проте юридично не оформила своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Івано-Франківськ померла матір позивачки ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3.0142 гектари, розташована на території Вербицької сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛВ №06883 від 20.01.2003 року, що вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка, проте юридично не оформила своїх спадкових прав. ОСОБА_4 дійсно була зареєстрована в АДРЕСА_2 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак фактично на момент смерті проживала у дочки ОСОБА_1 у м. Івано-Франківську. Від імені ОСОБА_4 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради заповіт не посвідчувався. ОСОБА_1 займалася похороном своєї матері - ОСОБА_4 та вступила у володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті. Оскільки ОСОБА_4 заповіту не залишала то спадкування відбулося за законом. ОСОБА_4 хворіла і потребувала постійного догляду. Саме тому позивачка забрала її на постійне проживання до себе у м. Івано-Франківськ, де вона проживала без реєстрації аж до своєї смерті. Серед спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 були дочка ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняли, оскільки не проживали із матір`ю на час відкриття спадщини та не зверталися до нотаріуса із заявою про її прийняття. Натомість позивачка постійно проживала із матір`ю на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, а тому вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила. 23.09.2022 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу з метою юридичного оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у неї правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що знаходиться на території Вербицької сільської ради, що належали померлій і є спадковим майном. Окрім того, місце реєстрації проживання ОСОБА_1 відмінне від місця реєстрації проживання ОСОБА_4 на час її смерті, а тому для юридичного оформлення спадкових прав, позивачці потрібно в судовому порядку встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вважаючи, що її спадкові права порушено, позивачка звернулася із даним позовом до суду.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 20.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 03.11.2022 /а.с.30-31/.

03.11.2022 справа була знята з розгляду у зв`язку із тим, що суддя Равлінко Р.Г. перебував на лікарняному /а.с.51/.

Ухвалою суду від 18.11.2022 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду на 13.12.2022 /а.с.66-67/.

Розгляд справи по суті відбувся 13.12.2022 за участю представника позивачки.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, покликаючись на підстави викладені у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти ухвалення рішення на користь позивачки.

Представник третьої особи територіальної громади села Вербиця в особі Ходорівської міської ради Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій розгляд справи просить здійснювати за його відсутності, також просить розглянути дану справу та винести рішення за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що позивачка приходиться дочкою спадкодавиці, а також те, що вона постійно проживала разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини у м. Івано-Франківську.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею..

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4 від 03.11.2022 ОСОБА_5 та ОСОБА_8 05.06.1984 у виконавчому комітеті Войнилівської селищної ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області зареєстрували шлюб та після чого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_9 /а.с.64/.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 20.04.1985 року, ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Войнилів Калуського району Івано-Франківської області, а її батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_4 /а.с.9/.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 13.08.2009, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 13.08.2009 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції зареєстрували шлюб та після чого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_1 /а. с.10/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 18.08.2014, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Вербиця Жидачівського району Львівської області у віці 51 рік, про що зроблено відповідний актовий запис №20 /а. с.11/.

Згідно довідки Ходорівської міської ради №282 від 05.08.2022 ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 . На день смерті померлого в даному господарстві проживала дружина - ОСОБА_4 . Від імені ОСОБА_5 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради заповіт не посвідчувався /а. с.12/.

Згідно витягу зі спадкового реєстру №69963008 від 07.09.2022, після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заводилася /а. с.13/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 25.05.2016, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Івано-Франківську у віці 54 роки, про що зроблено відповідний актовий запис №96 /а. с.14/.

Згідно довідки Ходорівської міської ради №345 від 15.09.2022, ОСОБА_4 дійсно була зареєстрована в АДРЕСА_2 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак фактично на момент смерті проживала у дочки ОСОБА_1 у м. Івано-Франківську. Від імені ОСОБА_4 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради заповіт не посвідчувався. ОСОБА_1 займалася похороном своєї матері - ОСОБА_4 та вступила у володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті /а.с.15/.

Згідно витягу зі спадкового реєстру №69963010 від 07.09.2022 року, після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася /а.с.16/.

Згідно довідки Відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 14.09.2022, у книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення ХIV сесії Вербицької сільської Ради народних депутатів від 19.10.2001 №15, на ОСОБА_5 зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії I-ЛВ №068383 від 20.01.2003. Реєстраційний номер 475. Площа земельної ділянки 3,0142 га. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а. с.17/

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛВ №068383 від 20.01.2003, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 3,0142 га /а.с.18/

Згідно листа приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу №70/02-31 від 23.09.2022 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельні ділянки на території Вербицької сільської ради, що належали померлій і є спадковим майном /а. с.20/.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті1218,1231 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивачки за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачкою та оцінені судом.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Факт спільного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4 , підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, поясненнями свідків, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають.

Встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем позивачці необхідно для юридичного оформлення спадщини, так як відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Також, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що спадкодавиця ОСОБА_4 після смерті чоловіка ОСОБА_5 на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України успадкувала спірну земельну ділянку, однак юридично її не оформила.

Позивачка є спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4 своєчасно та належним чином (у встановленому законом порядку).

Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_4 , за життя набула або володіла спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно; відповідачі проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268, 315 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: територіальна громада села Вербиця в особі Ходорівської міської ради Львівської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 3,0142 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЛВ №068383 від 20.01.2003, виданого на підставі рішення Вербицької сільської Ради народних депутатів №15 від 19.10.2001 та зареєстрованого в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області за №475.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.12.2022.

Суддя Р.Г. Равлінко