Справа № 152/547/22
Провадження № 22-ц/801/1951/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Славінська Н. Л.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 рокуСправа № 152/547/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Денишенко Т.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 22.09.2022 року, повний текст якого складений 26.09.2022 року, постановленого у приміщенні того ж суду під головуванням судді Славінської Н.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

В с т а н о в и в :

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Вказав, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 12.08.2007 року. Від цього шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 16.03.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Шаргородського районного суду від 17.03.2017 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 750 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішенням Шаргородського районного суду від 28.12.2018 року змінено спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від заробітку та стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а з 16.05.2027 року - в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_4 повноліття, - до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зазначив, що розмір стягуваних аліментів повинен бути зменшений, оскільки в нього змінився сімейний стан, оскільки 19.01.2021 року він одружився із ОСОБА_5 та має від цього шлюбу дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 2013 року він не працює та не має постійного заробітку та має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 37 660 грн.

Посилаючись на вищевикладене, просив суд змінити розмір аліментів, утримуваних з нього на підставі рішення Шаргородського районного суду від 28.12.2018 року, з 1/3 до 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 22.09.2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати через неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права , невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а у справі постановити нове - про задоволення його позовних вимог. Вказав, що висновок суду про те, що зміна його сімейного стану в зв`язку із одруженням та народженням дитини у новому шлюбі не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, є помилковим та суперечить вимогам ч. 1 ст. 192 СК України. Суд не звернув увагу що його теперішня дружина ОСОБА_7 також перебуває на його утриманні, оскільки знаходиться у декретній відпустці, а наявність у його дочки від іншого шлюбу неврологічного захворювання потребує тривалого лікування та значних витрат, що свідчить про погіршення його матеріального стану. Крім того, доказами погіршення його матеріального стану є відсутність постійного місця роботи, нерухомого майна і транспортних засобів та наявність заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 37 660 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає рішення суду законним і обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі про зменшення розміру аліментів, колегією суддів вирішено розглядати дану справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Суд встановив, що з 12.08.2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Шаргородського районного суду від 16.03.2017 року (а.с. 8-9)

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-7).

Рішенням Шаргородського районного суду від 17.03.2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 750 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття.

Рішенням Шаргородського районного суду від 28.12.2018 року, що набрало законної сили 28.01.2019 року, змінено спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання законної сили рішенням суду і до 15.05.2027 року, тобто до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а з ІНФОРМАЦІЯ_3 - в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною ОСОБА_4 повноліття, - до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10-14).

Стягнення аліментів з ОСОБА_1 за вищевказаним рішенням суду здійснюється в примусовому порядку і станом на 31.05.2022 року його заборгованість зі сплати аліментів становила 37 660 грн (а.с. 21).

З 19.01.2021 року ОСОБА_1 перебуває у іншому шлюбі з ОСОБА_5 та має від цього шлюбу дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 15, 16).

З 17.06.2022 року по 22.06.2022 року дочка позивача - ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні ВОР з діагнозом епілепсія структурна, наслідки ТНТ, атрофія головного мозку, гіпоплазія мозолистого тіла, гіпоплазія хребтових артерій. Під час зазначеного лікування їй було встановлено лікування тривалістю один рік та періодичність проведення оглядів для перевірки стану здоров`я кожних три місяці (а.с.70).

Згідно довідки Джуринської сільської ради №635 від 06.06.2022 року, до складу сім`ї ОСОБА_1 , що проживає по АДРЕСА_1 , входять - дружина ОСОБА_7 , дочка ОСОБА_6 і баба ОСОБА_8 (а.с. 17)

З 2012 року по даний час позивач офіційно не працює та на обліку у Шаргородській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості не перебуває (а.с. 18-20).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що визначений рішенням Шаргородського районного суду від 28.12.2018 року, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину від повторного шлюбу, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей від першого шлюбу та суперечитиме їх інтересам. Зміна сімейного стану позивача, а саме одруження та народження дитини від повторного шлюбу, без зміни його майнового стану не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Сукупний розмір аліментів, що стягуються у примусовому порядку з ОСОБА_1 на утримання дітей від першого шлюбу, не перевищує розміру відрахувань, встановлених ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки становить лише 1/3 частину його доходів, а решту 2/3 доходів позивач може розподілити на утримання дочки від іншого шлюбу та нової дружини.

Колегія суддів вважає, що суд вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові з підстав недоведеності позивачем своїх вимог.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду про те, що зміна сімейного стану позивача в зв`язку із одруженням та народженням дитини у новому шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, не заслуговують на увагу.

Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька(ст. 183 цього Кодексу) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не доведено, що з часу ухвалення Шаргородським районним судом останнього рішення у 2018 році про зміну способу стягнення аліментів, його матеріальний стан змінився. Він є здоровою людиною, працездатного віку, має можливість працювати та отримувати заробітну плату, а відтак матеріально забезпечувати як своїх дітей від першого шлюбу, так і утримувати нову сім`ю.

Доводи позивача про те, що його теперішня дружина перебуває у декретній відпустці, а дочка від іншого шлюбу хворіє та потребує тривалого лікування є безпідставними, оскільки не підтверджені достатніми, допустимими та достовірними доказами. Так, надані позивачем на підтвердження хвороби дочки копія акту обстеження МРТ №25289 від 22.06.2022 року та копія виписки з медичної карти стаціонарної хворої ОСОБА_6 не є підтвердженням погіршення матеріального стану позивача, оскільки ці документи не є діагнозом лікаря і не свідчать про наявність у дочки позивача хвороби, що потребувала б тривалого, дороговартісного лікування.

Відповідно до частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Рішенням Шаргородського районного суду від 28.12.2018 року визначено стягнення із позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), решту ж 2/3 своїх доходів позивач може розподілити на утримання дочки від іншого шлюбу та нової дружини.

Нормами сімейного законодавства України передбачено мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів на дітей і передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Колегія суддів вважає, що розмір аліментів визначений рішенням Шаргородського районного суду від 28.12.2018 року відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що у позивача змінився сімейний стан та народилась дочка від іншого шлюбу, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей від першого шлюбу та суперечитиме їх інтересам.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану та народження дочки від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до наведення норм матеріального права і не містять посилання на конкретні допущені судом їх порушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає ,що у відповідності до ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає залишенню за останнім.

На підставі викладеного, керуючись ст. 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 22.09.2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий : Копаничук С.Г.

Судді: Медвецький С.К.

Денишенко Т.О.