Справа № 288/1154/22
Провадження № 2/288/284/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

з участю секретаря судових засідань Корнієнко Т.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лисівка-Агро» про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лисівка-Агро» (далі відповідач), про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, в якому вказує, що він працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Лисівка-Агро» на посаді охоронця з 04 січня 2019 до 15 лютого 2022 року.

15 лютого 2022 року його було звільнено із займаної посади за угодою сторін. За вказаний період роботи щорічні відпустки йому не надавалися.

В день звільнення Відповідач не видав копію наказу про звільнення, не повідомив про нараховані суми, належні йому при звільненні та не виплатив йому грошову компенсацію за всі дні невикористаної щорічної відпустки.

Своїми діями відповідач грубо порушив норми чинного законодавства про працю.

У зв`язку з тим, що на момент подання даної позовної заяви, відповідачем не виплачено грошову компенсацію за невикористані дні відпусток, розрахунок середньоденного заробітку для обрахунку компенсації за час затримки належних виплат 13600,00 (заробітна плата за два останні місяці, що передують місяцю звільнення грудень 2021 року, січень 2022 року): 41 (кількість робочих днів у грудні 2021 року-січні 2022 року) = 331, 71 гривень.

Після звільнення з метою досудового врегулювання спору, він неодноразово усно звертався до відповідача з проханням виплатити грошову компенсацію за всі невикористані мною дні щорічної відпустки.

06 липня 2022 року позивач направив відповідачу письмову вимогу про виплату йому грошової компенсації за невикористані ним дні щорічної відпустки за 2019, 2020, 2021 рік.

Однак, Відповідач усі його звернення проігнорував, грошову компенсацію не виплатив у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лисівка-Агро» , на його користь грошову компенсацію за 75 днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 15932,25 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні) 25 копійок; Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лисівка-Агро» , на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розрахунку 331,71 грн. (триста тридцять одна гривня 71 копійка) за кожний робочий день затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки з 15 лютого 2022 року по день ухвалення рішення суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Лисівка-Агро» в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання в якому просив справу розглядати без їх участі, проти задоволення позовних вимог заперечують.

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

29 вересня 2022 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Лисівка-Агро» подано відзив на позовну заяву в якому 15 лютого 2022 року відповідач звільнений з посади охоронця, проте у день звільнення позивач не працював, тому в день звільнення товариство було позбавлено можливості здійснити розрахунок за відсутності його на роботі. 13 липня 2022 року на адресу товариства надійшла вимога про проведення розрахунку, а тому проведення розрахунку повинно відбутися не раніше 14 липня 2022 року.

У період з 15 лютого 2022 року до звернення позивача жодної затримки у виплаті належних сум при звільненні не відбувалося. Позивач нехтуючи нормами трудового законодавства та власними обов`язками не з`явився на робоче місце в день звільнення. В подальшому свідомо, з метою збільшення суми штрафних санкцій передбачених статтею 117 КЗпП України зволікав із захистом своїх начебто порушених прав, користуючись тим, що донедавна строк позовної давності у справах даної категорії не був обмежений, уникав контакту з відповідачем, жодного разу не звертався за отриманням відповідних документів, що свідчить про виключення фінансової зацікавленість та відсутність прагнення до врегулювання даних відносин. Представники товариства неодноразово запрошували позивача з метою вручення відповідних документів та відповідно завершення процедури розрахунку, однак позивач ігнорував такі запрошення. Товариством з метою врегулювання даної ситуації, перераховано суму компенсації за не використані відпустки на рахунок позивача. Враховуючи викладене, просили відмовити в задоволенні позову. /а.с.23-26/

Суд, вислухавши позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства, розглянувши справу на засадах змагальності сторін, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04 січня 2019 року працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Лисівка-Агро», що підтверджується копією листів з трудової книжки серії НОМЕР_1 . /а.с.5-7/

Відповідно до Наказу (розпорядження) № 5 від 15 лютого 2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Лисівка-Агро», про припинення трудового договору (контракту), товариством припинено трудові відносини за угодою сторін з ОСОБА_1 . /а.с.27/

Як вбачається з табелю обліку використання робочого часу ТОВ «Лисівка-Агро», за період з 01 лютого 2022 року по 28 лютого 2022 року, ОСОБА_1 , який перебуває на посаді охоронця, 14-15 лютого 2022 року не з`явився на роботу. Оклад, ставка становить 6800 гривень. /а.с.28/

Згідно Акту про відсутність на роботі ТОВ «Лисівка-Агро», складеного 15 лютого 2022 року, охоронець ОСОБА_1 , був відсутній на роботі без поважних причин з 08 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. впродовж робочого дня. /а.с.29/

Завідувач господарством ТОВ «Лисівка-Агро», доповідною запискою повідомив, що 15 лютого 2022 року о 8.00 годині, при обході території, виявлено відсутність охоронця ОСОБА_1 , зв`язатися з ним, чи знайти його на території не вдалося. /а.с.30/

Відповідно до довідок про доходи виданої ТОВ «Лисівка-Агро», від 21 жовтня 2022 року № 03-04/10/2022, ОСОБА_1 , дійсно працював в ТОВ «Лисівка-Агро» на посаді охоронця з 04 січня 2019 року по 15 лютого 2022 року з окладом згідно штатного розкладу. Загальна сума доходу у вигляді заробітної плати за період з 01 лютого 2021 року по 31 січня 2022 року становить 75200 гривень. Середньоденна заробітна плата складає 300 гривень 80 копійок. Середньомісячна заробітна плата складає 6266 гривень 67 копійок. Загальна сума доходу у вигляді заробітної плати за період з 01 грудня 2021 року по 31 січня 2022 року складає 13600 гривень. Середньоденна заробітна плата складає 331 гривень 71 копійка. Середньомісячна заробітна плата складає 6800 гривень 00 копійок. /а.с.43-44/

Як вбачається з відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 30 червня 2022 року виданого Попільнянською державною податковою інспекцією 30 червня 2022 року № 0618-22-00850, ОСОБА_1 в лютому 2022 року ТОВ «Лисівка-Агро» виплачено

10731 гривню 53 копійки в рахунок заробітної плати. /а.с.8/

06 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Лисівка-Агро» з вимогою про виплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. /а.с.9/

Також своєю заявою від 06 липня 2022 року ОСОБА_1 просив ТОВ «Лисівка-Агро» видати особисто або надіслати поштою належним чином завірену копію наказу про звільнення, довідку про середньомісячну заробітну плату за період з 01 лютого 2021 року по 31 січня 2022 року включно, довідку про середньомісячну заробітну плату за грудень 2021 січень 2022 року. /а.с.10/

На підтвердження відправлення вказаних листів надав опис АТ «Укрпошти» ф. 107 та фіскальні чеки АТ «Укрпошти» від 06 липня 2022 року. /а.с.12/

Відповідно до довідки Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» від 12 вересня 2022 року № 37, ОСОБА_1 29 серпня 2022 року надійшли кошти в сумі 12791.31 гривень від компанії ТОВ «Лисівка-Агро», призначення «Заробітна плата (компенсації відпустки) за лютий 2022 року. ТОВ «Лисівка-Агро» згідно відомості № 129 від 29 серпня 2022 року податки сплачено повністю. Без ПДВ.

Відповідачем не заперечується та обставина, що позивачеві у день звільнення не було виплачено усіх належних сум.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені.

У відповідності до положень статті 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Стаття 93 КЗпП України визначає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч.1ст. 115 КЗпП України).

Згідно зі статтею 47 КЗпП України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Кожен, хто працює, має право на відпочинок (ст. 45 Конституції України).

Статтею 2 Закону України «Про відпустки» передбачено, що право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вести облік відпусток, що надаються працівникам (ч. 12 ст. 10 Закону України «Про відпустки»).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Ці ж положення відображені в ст.ст. 75, 83 КЗпП України.

Відповідно до довідки Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» від 12 вересня 2022 року № 37, ОСОБА_1 29 серпня 2022 року надійшли кошти в сумі 12791,31 гривень від компанії ТОВ «Лисівка-Агро», призначення «Заробітна плата (компенсації відпустки) за лютий 2022 року.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Тож чинний закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені статтею 117 КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Втім встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Варто також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. Водночас у таких відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зазначила, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутися до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи свої права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Суд приймає до уваги те, що позивач не з`явився на робочому місці без поважних причин, що ОСОБА_1 не спростовано, у зв`язку з чим він не був ознайомлений з наказом про звільнення у день його винесення, а також у тому числі зазначена обставина призвела до неможливості провести з ним остаточний розрахунок при звільненні у визначені ст. 116 КЗпП України строки.

Відповідачем не подано доказів відсутності його вини у затримці проведення розрахунку з позивачем; у матеріалах справи відсутні й будь-які дані щодо спору про розмір невиплачених позивачеві сум. За таких обставин наявні підстави для застосування положень частини 1 статті 117 КЗпП України щодо відповідальності відповідача за затримку розрахунку при звільненні.

Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Під час його проведення слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові по цивільній справі №6-195цс14 і є обов`язковою для застосування у всіх судах України.

Згідно з абзацом третім пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до абзаців пункту 8 вищевказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Позивач був звільнений 15 лютого 2022 року. 06 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Лисівка-Агро» з вимогою про виплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Вимога отримана товариством 13 липня 2022 року.

Як встановлено в ході розгляду даної справи, підтверджено матеріалами справи та не заперечується самим позивачем, станом на 29 серпня 2022 року з позивачем проведено розрахунок за невикористані дні щорічної відпустки.

Визначаючи середній заробіток, суд виходить із наступного розрахунку. Відповідно до довідки про доходи виданої ТОВ «Лисівка-Агро», від 21 жовтня 2022 року № 03-04/10/2022, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 , складає 331 гривень 71 копійка. Заборгованість за невикористані дні щорічної відпустки, була виплачена позивачу 29 серпня 2022 року в розмірі 12791,31 гривень. Кількість робочих днів з часу отримання товариством вимоги про проведення повного розрахунку з позивачем, за період з 14 липня 2022 року по 29 серпня 2022 року становить 33 дні. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку становить 331,71 х 33 = 10946,43 грн..

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає загальну суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, аналіз досліджених в судовому засіданні об`єктивних доказів дає суду підстави зробити правовий висновок про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з підстав та в розмірах, наведених судом вище.

Позивачем за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені сплачено судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України; статтями 47, 116, 117, 233 КЗпП України, Законом України «Про відпустки», Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 року №100, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лисівка-Агро» про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені- задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лисівка-Агро», , (Житомирська область, Житомирський район, с. Лисівка, вул. Харківська, 3) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 14 липня 2022 року по день фактичного розрахунку 29 серпня 2022 року у розмірі 10946 гривень 43 копійок, без урахування податків та зборів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лисівка-Агро», код ЄДРПОУ: 35100116, (Житомирська область, Житомирський район, с. Лисівка, вул. Харківська, 3) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 992 гривень 40 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко