Справа № 465/3231/21 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/1845/22 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Мельничук О.Я., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 07 липня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

у травні 2021 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором «150/03-8 від 11.08.2008 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , на предмет застави, а саме: транспортний засіб автомобіль марки «MAZDA» модель «СХ -9», 2008 року випуску, номер шасі № НОМЕР_1 , шляхом продажу зазначеного автомобіля АТ «Альфа-Банк» на публічних торгів в рамках виконавчого провадження, за початковою ціною, визначеною оцінкою майна на момент продажу.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27 червня 2022 року в задоволенні позову Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» відмовлено.

01 липня 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулась до суду клопотанням про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування заяви вказує, що у зв`язку з розглядом справи№465/3231/21 за позовом Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідач, ОСОБА_1 , поніс витрати, пов`язані з оплатою послуг адвоката на підготовку та написання відзиву, адвокатських запитів для отримання доказів, що мають значення для справи, а також представництва його інтересів в суді першої інстанції. З наведених підстав просить стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Додатковим рішенням Франківського районного суду м.Львова від 07 липня 2022 року заяву задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа- Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Додаткове рішення суду оскаржило Акціонерне товариство «Альфа- Банк», в апеляційній скарзі покликається на те, що додаткове рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що всупереч вимогам ст. 134 ЦПК України, представник відповідача не звертався разом з відзивом на позовну заяву (перша заява по суті спору) із попереднім (орієнтованим) розрахунком розміру судових витрат, які відповідач поніс чи очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Зазначає, що витрати на підготовку заяв по суті справи, зокрема відзиву на позовну заяву, відповідають критерію необхідності, оскільки їх надання вимагається згідно з процесуальним законодавством, проте витрати на підготовку та написання заяви про застосування строків позовної давності, підготовку інших процесуальних документів, які не є заявами по суті справи, і виконання яких не вимагається, не є обов`язковими для відшкодування у кожному без винятку випадку. Стверджує, що відзив на позовну заяву, адвокатські запити та заява про застосування строків позовної давності, є документами, підготовка яких не потребує багато часу, значних зусиль, особливих навиків та знань, більше того, судова практика у подібних правовідносинах є сталою. Вважає, що за своєю категорією справа про звернення стягнення на предмет застави не є складною для адвоката, який за своїм статусом має достатню правову кваліфікацію, а наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі 15 000 грн, адже розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Апелянт вказує, що вартість послуг адвоката відповідача є суттєво завищеною, необгрунтовано високою, не відповідає ринковій вартості аналогічних послуг та критерію розумності та співмірності за складністю та тривалістю справи. З наведених підстав просить додаткове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 28 липня 2022 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 07 липня 2022 року ухвалено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 07 липня 2022 року призначено на 16 год. 30 хв. 28 листопада 2022 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 05 грудня 2022 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 28 листопада 2022 року, датою ухвалення постанови є саме 05 грудня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи частково заяву про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу та ухвалюючи додаткове рішення у справі, суд першої інстанції врахував предмет спору та складність розгляду справи, і з врахуванням критеріїв розумності, виваженості та справедливості дійшов висновку про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000.00 грн.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частина перша та друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. […] Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. […] ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. […] саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. […] Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу та про подання протягом п`яти днів доказів на підтвердження розміру понесених витрат, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу.

Матеріалами справи встановлено, що 06 травня 2021 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави.

21 квітня 2022 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, вказала, що попередній орієнтований розрахунок витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становить 15 000 гривень.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 27 червня 2022 року в задоволенні позову Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» відмовлено.

01 липня 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про стягнення витрат на правову допомогу.

До клопотання про стягнення витрат на правову допомогу представник відповідача долучила Договір про надання правової допомоги від 02 лютого 2022 року, акт виконаних робіт наданих послуг від 27 червня 2022 року, рахунок №40 від 12 квітня 2022 року, рахунок № НОМЕР_2 від 27 червня 2022 року, та квитанції, датовані 12 квітня 2022 року на суму 7500.00 грн. та 27 червня 2022 року на суму 7500.00 грн.

Аналізуючи докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, що були долучені представником відповідача лише до клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що такі датовані місяцями лютий, квітень, червень 2022 року, а відтак такі були наявними на день ухвалення рішення суду, однак представником відповідача з невідомих для суду причин не були долучені до матеріалів справи під час розгляду справи по суті судом першої інстанції, хоча представник відповідача неодноразово була присутня в судових засіданнях.

Крім цього, до дня ухвалення судом першої інстанції рішення від 27.06.2022 року, представник відповідача не зверталася до суду з письмовим клопотанням про стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, такі письмові клопотання в матеріалах справи відсутні.

З матеріалів справи також вбачається, що 27.06.2022 року, в день судового засідання та ухвалення судом рішення у справі, представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності та у відсутності ОСОБА_1 , просила врахувати викладену ними у відзиві позицію та подані докази та відмовити у задоволенні позову.

Що стосується стягнення з позивача на користь відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги, клопотання представника ОСОБА_4 такої вимоги не містить.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, на день ухвалення Франківським районним судом м. Львова рішення суду від 27.06.2022 року, у справі були відсутні належні та допустимі докази на підтвердження розміру понесених витрат за надання правничої допомоги, акт виконаних робіт (наданих послуг), їх перелік та вартість.

У зв`язку з неявкою учасників процесу, що підтверджується довідкою суду від 27.06.2022 року, судові дебати у справі не проводились, що позбавило можливості представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 зробити заяву про подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, як це передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

За вищенаведеного, ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного додаткового рішення суперечить положенням ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про стягнення 15000.00 грн. витрат за надання правничої допомоги слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задовольнити.

Додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 07 липня 2022 року скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 05.12. 2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.Я.Мельничук

Р.П. Цяцяк