Справа № 450/84/18 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/176/22 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Х.Б. Колич

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з уточненням позовних вимог просила визнати за нею право власності на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку, розташовану на території Ставчанської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, який згідно акту про право приватної власності (актовий запис № 375) належить ОСОБА_5 та на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на садовий будинок, який розташований на вказаній земельній ділянці.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 20 жовтня 1984 року по 17 березня 2014 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . За період з 1987 року по 1991 рік ними було здійснено будівництво дачного будинку в садовому товаристві «Ватра». Ремонт і утримання вказаного майна здійснювався в основному за її кошти, оскільки вона на той час виїхала на роботу в Грецію, а ОСОБА_5 фактично доходів не отримував. З 2001 року вони перестали проживати разом, а 22 грудня 2015 року ОСОБА_5 приватизував земельну ділянку. Надалі, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, однак на випадок своєї смерті склав заповіт, за яким заповів все своє майно племіннику ОСОБА_3 , який звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Вважає, що зазначене майно набуте нею та ОСОБА_5 за час шлюбу, а тому на таке поширюється правовий режим спільної сумісної власності подружжя, що передбачає рівність часток у праві власності на таке у неї та ОСОБА_5 .

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає оскаржуване рішення суду таким, що ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом невірно застосовано норми матеріального та процесуального права. Вважає безпідставним висновок суду про те, що оскільки в позовних вимогах не вказано кадастровий номер земельної ділянки, то неможливо встановити, яка саме ділянка є предметом спору. Однак, в позовних вимогах чітко зазначено ділянку, яка є предметом спору, а саме вказано, що це ділянка, зазначена в Акті про право приватної власності на землю, який долучено до матеріалів справи та досліджено в судовому засіданні. На підставі даного Акту спірній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :15:000:0389. Вказує, що зважаючи на те, що в позовних вимогах чітко вказано посилання на правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, посилання на такий Акт є також у Витягу з Державного земельного кадастру та технічному паспорті на садовий будинок, така земельна ділянка є достатньо ідентифікованою.

Крім того, не погоджується з висновком суду про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що дачний будинок, на який видно технічний паспорт, є добудований та експлуатується , оскільки допитані судом свідки підтвердили, що будинок добудований та використовується, а також те, що даний будинок збудований за спільні кошти подружжя та будувався під час перебування у шлюбі позивачки з ОСОБА_5 .

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_6 скаргу підтримав з підстав наведених у ній, просив скаргу задоволити. В останнє судове засідання суду не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду справи, яка не була судом задоволена зважаючи на тривалість розгляду справи.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їй відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 1984 року по 04 березня 2014 року.

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 070311, ОСОБА_5 на підставі рішення виконавчого комітету Ставчанської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 09 лютого 1995 року належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0519 га, розташована на території Ставчанської сільської ради на землях садівничого товариства «Ватра».

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 22 листопада 2017 року, ОСОБА_5 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0518 га, кадастровий № :15:000:0389, розташована на території Ставчанської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, у Садівничо-городному товаристві співвласників «Ватра», на підставі рішення Виконавчого комітету Ставчанської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 09 лютого 1995 року. Документом, що посвідчує право власності є Державний акт від 22 грудня 1995 року серії IV-ЛВ № 070311.

Згідно технічного паспорта на садовий (дачний) будинок та довідки голови ГО «Садівничо-городнє товариство співвласників «Ватра» № 2 від 08 червня 2018 року садовий (дачний) будинок АДРЕСА_1 .

Доказів на підтвердження реєстрації права власності на садовий (дачний) будинок матеріали справи не містять.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

Як убачається з заповіту від 09 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коцюрубою Л.Я. і зареєстрованого в реєстрі за № 9, ОСОБА_5 заповів все належне йому майно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

14 грудня 2016 року ОСОБА_8 звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Коцюруби Л.Я. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ( спадкова справа № 23/2016).

Згідно матеріалів спадкової справи № 23/2016 після смерті ОСОБА_5 заявою про прийняття спадщини звернулася також дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 09 серпня 2014 року Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровано 09 серпня 2014 року, актовий запис № 331.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що позивач просила визнати за нею право на 1/2 частку у праві власності на земельну ділянку, розташовану на території Ставчанської сільської ради Пустомитівського району, яка належить ОСОБА_5 згідно акту про право приватної власності (актовий запис № 375) та на 1/2 частку у праві власності на садовий будинок, що збудований на вказаній земельній ділянці. Однак, позивачне конкретизувала, право власності на частку якої саме земельної ділянки вона просить визнати за нею, не зазначає її кадастровий номер, площу, місцезнаходження, конфігурацію, а також інші ознаки, за якими можливо відмежувати її від інших земельних ділянок. Позивач не конкретизувала жодних ознак садового будинку, право власності на частку у якому вона просить визнати за нею, а в матеріалах справи відсутні докази реєстрації права власності на садовий (дачний) будинок, розташований за адресою АДРЕСА_2 . Суд зазначив, що позивач не заявляла вимог про визнання за нею права на 1/2 частки у праві власності саме на земельну ділянку площею 0,0518 га, кадастровий № :15:000:0389, розташовану в Садівничо-городньому товаристві співвласників «Ватра» Ставчанської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, власником якої був ОСОБА_5 , а також на розташований на такій ділянці садовий (дачний) будинок АДРЕСА_3 , доказів реєстрації права власності на який суду не надано. Крім того, у позовній заяві позивач зазначила, що земельну ділянку, на якій вона спільно з ОСОБА_5 збудували спірний будинок, була приватизована останнім 22 грудня 2015 року, однак суду не подано будь-яких доказів на підтвердження існування такої земельної ділянки і її приватизації саме 22 грудня 2015 року. Судом також встановлено, що ОСОБА_5 09 лютого 1995 року набув право власності на земельну ділянку площею 0,0519 га, розташовану на території Ставчанської сільської ради на землях садівничого товариства «Ватра», що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 070311.

З таким висновком суду, зокрема про наявність підстав для відмови в задоволенні позову колегія суддів погоджується, однак вважає за необхідне зазначити, що з доводів позовної заяви ОСОБА_1 можна дійти висновку, що позивачка вважає предметом спору земельну ділянку площею 0,0518 га, кадастровий № :15:000:0389, розташовану в Садівничо-городньому товаристві співвласників «Ватра» Ставчанської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, власником якої був ОСОБА_5 , а також на розташований на такій ділянці садовий (дачний) будинок АДРЕСА_3 .

Однак, зважаючи на те, що зазначена земельна ділянка передана ОСОБА_5 у власність в 1995 році шляхом приватизації, такий вважається її одноосібним власником згідно 61 Сімейного Кодексу України в редакції, чинній на час приватизації земельної ділянки, якщо позивачка не доведе, що на такій земельній ділянці нею та ОСОБА_5 під час перебування в зареєстрованому шлюбі було збудовано дачний будинок та до неї відповідно до ст.120 ЗК України перейшло право власності на її частину.

Як убачається з матеріалів інвентиразаційної справи на садовий (дачний) будинок АДРЕСА_4 у садівничо-городньому товаристві співвласників « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою АДРЕСА_5 , яка витребовувалася судом апеляційної інстанції для огляду, така заведена лише у 2018 році. Технічний паспорт на двоповерховий садовий (дачний) будинок загальною площею 76,6 кв.м у садівничо-городньому товаристві співвласників « ІНФОРМАЦІЯ_4 » виготовлений станом 04 липня 2018 року. В матеріалах інвентаризаційної справи міститься довідка голови громадської організації «Садівничо-городнє товариство співвласників «Ватра» від 08.06.2018 року, згідно якої ОСОБА_3 є членом садівничого товариства і йому на підставі заповіту належить земельна ділянка площею 0,0518 га на підставі Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № ЗВ 017 від 14.11.2017 року, кадастровий № :15:000:0389, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_5 .

Враховуючи, що відомості про дачний будинок загальною площею 76,6 кв.м у садівничо-городньому товаристві співвласників « ІНФОРМАЦІЯ_4 » вперше датовані 2018 роком, а також та те, що позивачка, яка розірвала шлюб з ОСОБА_5 04 березня 2014 року, не довела належними доказами, що такий споруджено під час перебування з останнім в зареєстрованому шлюбі, беручи до уваги, що право власності на будинок не було зареєстровано та такий не прийнято в експлуатацію, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд підставно відмовив у визнанні садового будинку та земельної ділянки на якій він розташований спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та у визнанні за позивачкою права власності на 1/2 частину садового будинку та згідно статті 120 ЗК України - на 1/2 земельної ділянки на якій він розташований.

Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра