Справа № 450/1310/22 Провадження № 2/450/1219/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

13 грудня 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Оленич О.І.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності,-

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивач звернулася до суду з цивільним позовом до відповідача про визнання її особистою приватною власністю земельної ділянки кадастровий номер: :01:002:0303, площею 0,0818 га., яка розташована: Львівська область, Пустомитівський р-н, Оброшинська сільська рада під будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12.02.2002 позивач придбала житловий будинок АДРЕСА_1 згідно нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу. 22.02.2002 придбала земельну ділянку площею 0,0818 га, під житловим будинком АДРЕСА_1 згідно нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу, на підставі чого 30 квітня 2002 року отримала Державний акт на право приватної власності на землю, виданого громадянину України для ведення садівництва, та надалі земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:002:0303. 28.11.2014 позивач продала, а ОСОБА_4 купив житловий будинок АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу, у якому зазначили, що договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0303 укладуть після укладення договору купівлі-продажу будинку, однак не змогли цього зробити з об`єктивних причин. 27.04.2002 позивач уклала шлюб з ОСОБА_3 , який було розірвано згідно рішення Пустомитівського районного суду м.Львова у справі №450/190/13-ц. Позивач придбала земельну ділянку за оплатним договором купівлі-продажу, однак державний акт на неї отримала уже після укладення шлюбу, що зумовлює обов`язковість подання відповідачем заяви нотаріусу, який міг би посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки наступному власнику ОСОБА_4 , який наполягає на укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки під належним йому на праві власності будинковолодінням. 14.02.2022 позивач звернулася до приватного нотаріуса з приводу посвідчення договору купівлі-продажу вказаної вище земельної ділянки та листом від 22.02.2022 її повідомлено про необхідність отримання нотаріально засвідченої заяви-згоди колишнього подружжя ОСОБА_3 на продаж даної земельної ділянки. 04.05.2022 відповідачу скеровано лист з вимогою надати таку згоду, однак відповідач такої не надав. Іншого способу, ніж визнання права власності на земельну ділянку з метою її продажу у позивача немає, а тому змушена звернутися до суду.

Позиція відповідача: відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення поштової кореспонденції, яку згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень він отримував.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України без поважних причин.

В судові засідання відповідач жодного разу не прибув, скеровуючи заяви до суду про відкладення розгляду даної цивільної справи на інше число.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 280 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у матеріалах справи доказами та ухвалення заочного рішення, відповідно до ст. 282 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_2 підтримує у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

13.05.2022 запит про доступ до персональних даних; 31.05.2022 відповідь на запит; 01.06.2022 ухвала про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду; 19.09.2022 клопотання третьої особи про розгляд справи у його відсутості; 20.09.202 протокольна ухвала про завершення підготовчого розгляду та призначення справи до судового розгляду; 19.10.2022 заява відповідача про відкладення розгляду справи; 13.12.2022 заява відповідача про відкладення розгляду справи.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Судом встановлено, що 12.02.2002 позивач ОСОБА_2 купила у ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_3 -вибиральну, №1,2,3,4,5 ворота, огорожі, хвіртки, Г-альтанку, які знаходяться в АДРЕСА_1 . Житловий будинок складається з двох житлових кімнат, житловою площею 47,6 кв.м., кухні. Договір було посвідчено ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Пустомитівського РНО за реєстровим № 483, зареєстровано Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 22.03.2002 року та записано в реєстрову книгу №2 за реєстровим № 372.

12.02.2002 позивач ОСОБА_2 купила належну ОСОБА_5 земельну ділянку, площею 0,0818 га, яка знаходиться на території Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №29225 від 30.04.2002 кадастровий номер придбаної позивачкою земельної ділянки згідно договору від 12.02.2900:01:002:0303.

Як зазначила сторона позивача, 27.04.2002 ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3 , який було розірвано рішенням Пустомитівського районного суду м.Львова від 28.05.2013 року.

Відповідно до п.1 Прикінцевих положень СК України з врахуванням відповідних положень ЦК України, цей Кодекс набрав чинності з 01.01.2004. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України), норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004. До сімейних відносин, які існували до 01.01.2004., норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

З урахуванням зазначених правових норм, порядок набуття майна та його правовий режим у даній справі визначається КпШС України, який був чинним на час укладання шлюбу та набуття майна.

Ст.24 КпШС України встановлено, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Відповідно до ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року у редакції від 30 жовтня 1999 року, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про власність» від 11 квітня 1994 року (редакція діяла на момент укладення договору купівлі продажу спірної земельної ділянки), громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі купівлі-продажу, дарування та обміну.

Таким чином позивачка набула право власності на земельну ділянку кадастровий номер якої :01:002:0303 згідно договору купівлі-продажу від 12.02.2002.

28.11.2014 позивач ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_4 купив житловий будинок АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу, посвідченого Стоцком Т.Л., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстрованому у реєстрі за № 1762.

Абз. 4 п.2 даного договору передбачено, що житловий будинок, який відчужується, знаходиться на земельній ділянці (кадастровий номер :01:002:0303) площею 0,0818 га, яка розташована: Львівська область Пустомитівський район, Оброшинська сільська рада, договір купівлі-продажу якої буде укладено після укладення даного договору.

Як вбачається з листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Стоцко Т.Л. на № бн від 14.02.2022 для посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0303 необхідна також нотаріально засвідчена згода колишнього подружжя на продаж земельної ділянки,оскільки така ділянки набута у власність продавцем (позивачкою), перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з 27.04.2002 по 2013 з ОСОБА_3 .

Рішенням Пустомитівського районного суду від 25.01.2019 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третіх осіб ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Стоцко Тараса Львовича про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, визнання недійсними договору купівлі-продажу, витягу та його скасування. Предмет даного спору - встановлення факту проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_2 однією сім`єю з 19.09.1997 року до 22.04.2002 року, до моменту реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю будинку по АДРЕСА_1 , визнання недійсними договору купівлі продажу житлового будинку від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцко Т.Л., визнання недійсним та скасувавання витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №30176575 від 28.11.2014 року на прізвище ОСОБА_4 , визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частку спірного будинку.

Дане рішення оскаржувалось в апеляційному порядку та постановою Львівського апеляційного суду від 27.08.2019 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 16.10.2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 січня 2019 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_7 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Стоцко Тарас Львович, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, визнання недійсними договору купівлі-продажу, витягу та його скасування.

У частині першій статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (частина перша статті 120 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року в справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) зробила висновок, що «при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статті 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства».

Приписами ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Судом встановлено, що позивач придбала спірну земельну ділянку не перебуваючи у шлюбі з відповідачем, однак зареєструвала право власності на таку, будучи у шлюбі з відповідачем.

Ненадання згоди відповідачем на продаж земельної ділянки, придбаної позивачкою до укладення шлюбу з відповідачем порушує її право власності на дану земельну ділянку.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачкою підставні та підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст. ст.12, 13, 81, 82, 141, 247, 259, 263-265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності задоволити.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , земельну ділянку, кадастровий номер: :01:002:0303, площею 0,0818 га, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, під будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1012,25 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30-денного строку з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_5 .

Третя особа: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_6

СуддяД. А. Кукса