Справа № 352/2701/21
Провадження № 2/352/239/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Гребінника В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу розподілу природного газу,

в с т а н о в и в:

Позивач 17.12.2021 р. звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за послугу розподілу природного газу за період з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. у розмірі 3678,62 грн. та судові витрати.

05.09.2022 р. позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідачки заборгованість за послугу з розподілу природного газу за період з 01.01.2021 р. по 31.08.2022 р. у розмірі 6341 грн. та судові витрати.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Тисменицягаз» здійснює на території Тисменицького району господарську діяльність з розподілу природного газу різним категоріям споживачів, в тому числі і побутовим споживачам (населенню) на підставі ліцензії від 29 червня 2017 року., виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг НКРЕКП № 851. З грудня 2015 року відносини між позивачем та споживачами природного газу, в тому числі й побутовими споживачами, регулюються нормами Закону України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року № 329-VIII; Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824, та умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП 30 вересня 2015 року № 2498, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1384/27829. Доказами, які підтверджують факт приєднання побутового споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , до умов Типового договору розподілу природного газу, є витяг з робочої бази оператора ГРМ під назвою «IFTS RGC Billing», відповідно до якого встановлено, що за 2020 рік відповідачка повністю оплатила послугу розподілу природного газу. Станом на 01.01.2021 р. по особовому рахунку боржника обліковувалася переплата в сумі 46,88 грн, що була зарахована позивачем в оплату вартості послуги розподілу природного газу за січень 2021 року. Відповідачка у спірних правовідносинах зобов`язана неухильно дотримуватись вимог чинного законодавства та умов договору. Однак, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу, встановлені абзацом 2 пункту 6.6 договору, та за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 р. допустила заборгованість перед АТ «Тисменицягаз» за надану послугу з розподілу природного газу в загальній сумі 3678,62 грн. 29.04.2021 р. відповідачці було направлено досудове попередження про наявність заборгованості за розподіл природного газу за період з січня по квітень 2021 року у сумі 1260,25 грн. Однак, дана заборгованість не була сплачена. 08.07.2021 р. АТ «Тисменицягаз» було направлено до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області заяву про видачу судового наказу на суму 1864,25 грн (заборгованість за період з 01.01.2021 р. по 30.06.2021 р.). Ухвалою суду від 18.08.2021 р. у справі №352/1355/21 судовий наказ на підставі заяви боржника було скасовано. З врахуванням прострочення оплати послуги розподілу природного газу з 01.01.2021 р. по 31.08.2022 р. заборгованість відповідачки становить 6341 грн. Просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судовий збір.

21.02.2022 р. відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому позов не визнала, мотивуючи, що позивач зараховує заборгованість за послуги розподілу природного газу, посилаючись на Постанови НКРЕКП №3042 від 24.12.2019 р., №2781 від 30.12.2020 р. «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Тисменицягаз». Однак дані постанови не зареєстровані у Міністерстві юстиції України у відповідності до вимог ст.117 Конституції України, тому вони не набули чинності, їх застосування є помилковим. Оскільки спеціальний Закон про реєстрацію нормативних актів Верховною радою не прийнятий, то є Указ Президента №493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністрів та інших органів виконавчої влади», згідно якого нормативно-правові акти набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації. Просила відмовити у позові.

У відповіді на відзив позивач не погодився із запереченням відповідачки, пояснивши, що діяльність НКРЕКП регулюється Законом України від 22.09.2016 р. № 1540-VIII «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг». Відповідно до частини 1 статті 1 Закону про НКРЕКП Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі- Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється КМУ. Згідно з пунктом 1 частини 6 статті 14 Закону про НКРЕКП рішення регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження. Посилання відповідачки на Указ Президента України від 03.10.1992 р. №493 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» (який не є законом, як того вимагає ст. 117 Конституції України) як на єдиний документ, що врегульовує питання державної реєстрації нормативно-правових актів НКРЕКП є безпідставним. Просив позов задоволити.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов у збільшеному розмірі підтримав, просив його задоволити.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, не повідомила суду про причини неявки.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що з грудня 2015 року між АТ «Оператор газорозподільної системи «Тисменицягаз» та відповідачкою ОСОБА_1 договірні відносини щодо розподілу природного газу до будинку по АДРЕСА_1 , врегульовані умовами Типового договору розподілу природного газу (а.с.10-14).

За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Пунктом 1.3. Типового договору розподілу природного газу встановлено, що фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Таким чином, договором передбачено кілька незалежних одне від одної обставин, за наявності однієї із яких вважається, що споживач приєднався до умов договору.

Відповідно до висновку, викладеному ВС у постанові за №212/1796/18 від 20.07.2020 р., факт приєднання до Типового договору розподілу природного газу підтверджується щомісячним споживанням природного газу та щомісячною сплатою рахунків за спожитий природний газ.

Згідно витягу з робочої бази АТ «Тисменицягаз» під назвою «IFTS RGC Billing» по особовому рахунку № НОМЕР_1 побутового споживача ОСОБА_1 за 2020 рік, остання повністю оплатила послугу розподілу природного газу. Станом на 01.01.2021 р. по особовому рахунку боржника обліковувалася переплата в сумі 46,88 грн, що була зарахована позивачем в оплату вартості послуги розподілу природного газу за січень 2021 року.

Таким чином, відповідачка приєдналася до умов Типового договору розподілу природного газу на підставі документально підтвердженого позивачем факту споживання природного газу, отримувала послуги з розподілу природного газу, проте обов`язок щодо оплати цих послуг не виконала, оплату не здійснювала.

Відповідно до п. 6.1. договору розподілу природного газу оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (п. 6.3. Договору).

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.4. Договору).

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюються споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу (п. 6.6. Договору).

Постановою НКРЕКП України №2781 від 30.12.2020 р. «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Тисменицягаз» встановлено тариф на послуги розподілу природного газу з 01.01.2021 р. - 2,844 грн за 1 м3 на місяць (з ПДВ).

Постановою НКРЕКП України №131 від 30.01.2021 р. для АТ «Тисменицягаз» встановлено тариф з 01.02.2021 р. у розмірі 2,148 грн. за 1 м.куб. на місяць (з ПДВ).

Постановою НКРЕКП України №2769 від 22.12.2021 р. для АТ «Тисменицягаз» встановлено тариф з 01.01.2022 р. у розмірі 2,388 грн. за 1 м.куб. на місяць (з ПДВ).

За період з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. вартість наданих відповідачці послуг з розподілу природного газу склала 3725,54 грн.

За період з 01.01.2022 р. по 31.08.2022 р. вартість наданих відповідачці послуг з розподілу природного газу склала 2662,40 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.08.2022 становить 6341 грн (3678,62 грн з врахуванням переплати в сумі 46,88 грн за 2021 рік+2662,40 грн. за період з 01.01.2022 по 31.08.2022).

Ухвалою Тисменицького районного суду від 18.08.2021 у справі №352/1355/21 судовий наказ від 26.07.2021 про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Тисменицягаз» заборгованості за послугу з розподілу природного газу та судового збору, на підставі заяви боржника скасовано (а.с.9).

Щодо посилань відповідачки на те, що Постанова НКРЕКП від 24.12.2019 р. за №3042 не зареєстрована в Міністерстві юстиції України, а відтак не підлягає застосуванню в спірних правовідносинах, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.117 Конституції України, якою встановлено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом.

При цьому ч.6 ст.14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» визначено такий порядок, зокрема встановлено, що рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження.

Регулятор веде реєстр всіх прийнятих рішень та забезпечує вільний доступ до них на своєму офіційному веб-сайті у затвердженому ним порядку.

Судом встановлено, що відповідне рішення опубліковане на офіційному веб-сайті Регулятора.

Одночасно, дана норма у встановленому порядку неконституційною не визнавалась та є діючою.

Крім того, посилання відповідачки на застосування до спірних правовідносин положень Указу Президента України від 3 жовтня 1992 року N 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», а не норм вищевказаного Закону суд вважає помилковим з огляду на таке. Так, керуючись загальними правилами застосування норм права у випадку колізії, у разі існування суперечності між актами застосовується акт, що має більшу юридичну силу, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, також надається перевага акту, що прийнятий пізніше. Таким чином, оскільки Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» має вищу юридичну силу, є спеціальним нормативним актом та виданий пізніше, то саме його норми підлягають застосуванню до спільних правовідносин.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову.

З відповідачки слід стягнути на користь позивача 6341 грн заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01.01.2021 по 31.08.2022, та судові витрати у розмірі 2270 грн.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 525, 526, 629, 633, 634, 641, 642, 714 ЦК України, керуючись ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу розподілу природного газу задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз" заборгованість за послугу розподілу природного газу за період з 01.01.2021 по 31.08.2022 в сумі 6341 (шість тисяч триста сорок одна) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз" 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз", м. Тисмениця, вул. Вісконта, 3, Тисменицького району Івано-Франківської області, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 08.12.2022.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ