КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 грудня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Писаної Т.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка - Волкова Антона Геннадійовича на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2022 року у справі за позовною заявою військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка до державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Сташук Юлії Сергіївни про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити нотаріальний напис,

УСТАНОВИВ:

у жовтні 2019 року військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року позовну заяву військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка залишено без руху та надано позивачу строк у сім днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2022 року позовну заяву військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка до державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Сташук Юлії Сергіївни про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити нотаріальний напис повернуто позивачу.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду першої інстанції, представник військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка - Волков А.Г. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з поновленням строків розгляду.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що копія ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року про залишення позовної заяви без руху на адресу військового інституту не надходила, що зумовило неможливість виконати вимоги суду, які зазначені в ухвалі.

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

За правилом пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що жовтні 2019 року військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка звернувся до суду першої інстанції з даним позовом, в якому просив визнати незаконною постанову державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Сташук Юлії Сергіївни про відмову у вчиненні нотаріальної дії 18 листопада 2017 року вих. №7167/02-31, зобов`язати державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Сташук Юлію Сергіївну вчинити виконавчий напис на довідці про суму заборгованості ОСОБА_1 від 21 вересня 2017 року №842.

В позовній заяві позивач, посилаючись на ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 136 ЦПК України, просив надати йому відстрочку у сплаті судового збору до ухвалення рішення у справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року позовну заяву військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка залишено без рухута надано позивачу строк у сім днів з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків, а саме: позивачу необхідно сплатити судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру в сумі 4 204,20 грн. та надати оригінал документу, що підтверджує його сплату до суду.

Одночасно роз`яснено позивачу, що у випадку невиконання вимог ухвали щодо усунення недоліків, заява буде вважатися неподаною та повернута останньому.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року заяву військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка про відстрочення сплати судового збору залишено без задоволення.

17 березня 2020 року ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року про залишення позовної заяви без руху була направлена військовому інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка на поштову адресу, яка вказана в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.23).

25 січня 2021 року ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року про залишення позовної заяви без руху повторно була направлена військовому інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка на поштову адресу, яка вказана в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.24).

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що станом на день постановлення ухвали про повернення позовної заяви не виконано вимоги ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

В ухвалі від 17 березня 2020 року про залишення позовної заяви без руху, зазначено, що позивачем в порушення положень ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою або фізичною особою підприємцем судовий збір сплачується у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, скаржник недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 17 березня 2020 року, не усунув - судовий збір не сплатив.

За ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Доводи апеляційної скарги про те, що копія ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року про залишення позовної заяви без руху на адресу військового інституту не надсилалась, спростовуються матеріалами справи, зокрема наявними супровідними листами про направлення копій ухвали стороні позивача на адресу, яка вказана в позовній заяві (а.с. 23-24).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що скаржник, звернувшись до суду з даним позовом в жовтні 2019 року, протягом певного періоду часу (понад 2 роки 11 місяців), і до дня отримання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2022 рокуне звертався до суду першої інстанції для того, щоб дізнатися про рух справи, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи відповідних заяв.

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі "Олександр Шевченко проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно позовну заяву повернув позивачу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2022 року.

В силу ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Інших доводів, які були б підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційна скарга в собі не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні питання щодо повернення позовної заяви не порушив норми процесуального права, а апеляційна скарга не містить доказів такого порушення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Крім того, апеляційний суд роз`яснює, що відповідно до ч.7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка - Волкова Антона Геннадійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2022 року.

Судді: Д.О. Таргоній

С.А. Голуб

Т.О. Писана