Провадження № 2/742/1160/22
Єдиний унікальний № 742/2812/22
22 листопада 2022 року місто Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Ільченка О.І., секретаря судових засідань Голушко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
Свої позовні вимоги аргументує тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , від якого сторони мають спільну дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу, дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, у зв`язку з чим за рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.08.2021 з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.02.2021.
У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, але подали до суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, в якій просять судове засідання провести без їх участі, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання.
Зі згоди позивачки, суд на підставі наявних в справі доказів ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 01.11.2019 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.п.10).
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.п.9).
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області №2/742/644/21 (єдиний унікальний №742/687/21) від 20.08.2021 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнутіаліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання ОСОБА_1 до досягнення донькою трирічного віку, а саме: по ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 23.02.2021, що підтверджується копією виконавчого листа виданого 17.03.2022 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області (а.п.11).

Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.09.2021 вбачається, що головним державним виконавцем Прилуцького відділу ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Глущенко І.П. було відкрито виконавче провадження №66984535 з виконання виконавчого листа №2/742/644/21, виданого 28.09.2021 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.02.2021 і до досягнення дитиною повноліття. (а.п.12).

Відповіднодо розрахунку заборгованості по аліментах згідно зі ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» здійсненого головним державним виконавцем Глущенко І.П., вбачається, що заборгованість по аліментах ОСОБА_2 за період з 23.02.2021 по серпень 2022 року становить 30689,46грн (а.п.13).

Згідно з наданими позивачкою розрахунками, неустойка (пеня) за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з 01.05.2022 по 31.08.2022 включно становить 37799,11 грн, що складається: травень 2022 року - 30916,71 грн *31*1% = 9584,18 грн; червень 2022 року - 30657,71 грн *30 *1% = 9197,31 грн; липень 2022 року - 30657,71 грн * 31 * 1% = 9503,89 грн; серпень 2022 року - 30689,46 грн *31 *1% = 9513,73 грн (а.с.2).

Оскільки сума пені перевищує суму заборгованості, стягненню підлягає 100% відсотків заборгованості, що відповідає змісту статті 196 СК України, та у даному випадку згідно з розрахунком заборгованості сума до стягнення становить - 30 689,46 грн.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Згідно зі статтею 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

03.04.2019 Велика Палата Верховного Суду уточнила сформовану раніше позицію у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), зазначивши, що в останній помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16 від 16 березня 2016 року, у справі №6-2589цс 15 від 02 лютого 2016 року, у справі №6-1477цс15 від 16 березня 2016 року, у справі №6-300цс16, і вважає, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток, тобто заборгованість за місяць - це кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, максимальна відповідальність відповідача (розмір неустойки) у разі виникнення заборгованості по сплаті аліментів, стягнутих за рішенням суду, не може бути більшою 100 відсотків заборгованості по аліментам.

Зважаючи на наведене вище, суд вважає, що наданий позивачкою розрахунок розміру неустойки (пені) за прострочення ОСОБА_2 сплати аліментів, зроблений з урахуванням практики Верховного Суду, на підставі наданого позивачем розрахунку №19.14-32/24864 від 30.09.2020 у розмірі саме 30689,46грн, є правильним, тому визнається судом, як належний та допустимий доказ, у зв`язку з чим позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу (ч.1,3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю, проте вона звільнена від сплати судового збору за цією категорією справ, то з відповідача слід стягнути 992,40 грн на користь держави.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

На зазначене звернула увагу Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що представником ОСОБА_1 у даній справі була адвокат Дуденок О.О., яка діяла на підставі ордеру серії СВ №1036650 (а.с.15). На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги Дуденок О.О. , надано договору про надання правничої допомоги від 29.09.2022 та розрахунок витрат робочого часу, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, вартість яких становить 3250,00 грн та сплачено згідно квитанції від 14.10.2022 (а.с.14-17).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З врахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги понесеної ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи та вважає, що такі витрати у розмірі 3250,00 грн понесені у зв`язку із розглядом справи в Прилуцькому міськрайонному суді Чернігівської області підлягають зменшенню до 2000, 00 грн, оскільки такі витрати були значно завищені адвокатом, не є співмірними із складністю справи, не були необхідними, їй як досвідченому адвокату із значним юридичним стажем потрібно значно менше часу, ніж це зазначено нею в розрахунках, для консультацій позивача, вивчення документів позивача, складання позовної заяви, яка не міститься посилань на значну кількість нормативної бази, а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.141, 247, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) представник позивача Дуденок Оксана Олександрівна до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на підставі виконавчого листа №2/742/644/21 виданого 28 вересня 2021 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області, пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів за період із 01 травня 2022 року по 31 серпня 2022 року включно, в розмірі 30689 тридцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн 46 к.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 к.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 к.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО