Справа № 463/8610/21 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/1370/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Комунального закладу Львівської обласної ради (далі КЗ ЛОР) «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та майнову шкоду в розмірі 6600 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є потерпілим у кримінальному провадженні №0000350. Матеріали кримінальної справи було направлено до КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» для проведення повторної комісійної експертизи. 25.03.2021 року під час ознайомлення з матеріалами кримінальної справи він дізнався, що згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи №248 від 22.09.2020 року виявлені у нього тілесні ушкодження віднесено до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Попередні первинна та додаткова експертизи були проведені судово-медичним експертом Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_1 , який у двох своїх висновках відніс ступінь завданих йому (позивачу) тілесних ушкоджень до легких.

Враховуючи, що такі висновки експерта суперечили висновку комісійної судово-медичної експертизи, позивач подав скаргу з проханням провести службове розслідування відносно ОСОБА_1 , за результатами проведення якого до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани.

Вважає, що експертом ОСОБА_1 було надано два завідомо неправдивих висновки на досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні №0000350, які спростовуються висновком комісійної судово-медичної експертизи №248 від 22.09.2020 року, згідно з яким тілесні ушкодження, виявлені у позивача, віднесені до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

У період проведення зазначених експертиз, а саме: з 15.03.2018 року по 22.09.2020 року він, як особа з інвалідністю третьої групи, отримував моральний дискомфорт та відчував пригніченість, що було спричинено неправомірними діями судово-медичного експерта, а також поніс значні грошові витрати на оплату послуг адвоката та обстеження.

Оскільки ОСОБА_1 є працівником Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», яке здійснює свою діяльність без статусу юридичної особи, тому за спричинену майнову та моральну шкоду під час виконання професійних обов`язків судмедекспертом повинен нести відповідальність його роботодавець, а саме: КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», до якого позивач і звернувся із заявою щодо досудового врегулювання спору, шляхом відшкодування завданої йому шкоди, однак, у задоволенні такої заяви відповідач відмовив.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» на користь ОСОБА_2 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» в дохід держави 908 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 25 квітня 2022 року, за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2021 року залишено без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

13 червня 2022 року до Львівського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 особи, яка не брала участі в розгляді даної справи, але вважає, що, з урахуванням вимог статті 53 ЦПК України, він мав би бути залученим до участі в даній справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, так як він є працівником КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», під час виконання трудових обов`язків в якому було заподіяну шкоду позивачу.

Зазначає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про його майнові права та інтереси, без залучення до участі у справі, чим допущено порушення норм процесуального права, а тому рішення є незаконним і підлягає скасуванню.

Звертає увагу, що позов у даній справі пред`явлено з підстав заподіяння шкоди ОСОБА_1 під час виконання трудових обов`язків судово-медичного експерта Стрийського районного відділення «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», що стверджується матеріалами справи і ніким не оспорюється, а відтак, названа установа, у випадку відшкодування шкоди, завданої її працівником, має право зворотної вимоги (регресу) до цієї особи ( ОСОБА_1 ) в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, тому суд першої інстанції відповідно до ч.3 ст. 53 ЦПК України, повинен був залучити, а сторони відповідно до ч.1 ст. 54 ЦПК України повинні були подати заяву про залучення його ( ОСОБА_1 ) до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору.

Порушення судом названих вимог ЦПК призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, яким вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, що є безумовною підставою для скасування рішення суду та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Додатково звертає увагу на те, що внаслідок не залучення його ( ОСОБА_1 ) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, судом не було встановлено всіх фактичних обставин справи, зокрема, тієї обставини, що він ( ОСОБА_1 ) в повному обсязі відшкодував шкоду, завдану ОСОБА_2 , на підтвердження чого, останнім 03.11.2021 року власноручно написано розписку.

Просить врахувати, що в цій розписці позивач підтверджує факт відсутності матеріальних претензій, як до нього (апелянта), так і до відповідача в даній справі.

Просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 квітня 2022 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 01.11.2022 року, є дата складення повного судового рішення 11.11.2022 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.17 ЦПК України, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи та інтереси та(або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - касаційне оскарження судового рішення.

У відповідності до ч.1 ст.352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана процесуальна норма визначає коло осіб, що наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо з судовим рішенням і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи

В такому випадку, рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав та обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Судом встановлено, що судово-медичним експертом Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» Меленем Л.М. проводились первинна та додаткова експертизи на предмет визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, завданих позивачу, за результатами яких складено висновки №48/2018 та №180/2019, згідно з якими тілесні ушкодження, завдані ОСОБА_2 , належать до легких тілесних.

Разом з тим, згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи №248 від 22.09.2020 року, тілесні ушкодження, виявлені у позивача, віднесено до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

17.04.2021 року ОСОБА_2 звернувся до КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» зі скаргою на лікаря судово-медичного експерта Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» Меленя Л.М. у зв`язку з виникненням сумнівів у правильності складання останнім висновків експерта №48/2018 та №180/2019.

Як вбачається з листа КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №1115 від 30.04.2021 року (а.с.4), за результатами розгляду скарги позивача від 17.04.2021 року щодо сумнівів у правильності складання підсумків «Висновків експерта» №48/2018 та №180/2019, проведених лікарем судово-медичним експертом Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» Меленем Л.М., була проведена службова перевірка, за результатами якої до лікаря судово-медичного експерта Меленя Л.М. наказом від 30.04.2021 року №102-к застосоване дисциплінарне стягнення у виді догани (а.с.11).

Звертаючись до суду з позовом до КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», позивач покликався на те, що ОСОБА_1 є працівником відповідача, який несе відповідальність за шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позивачу ОСОБА_2 спричинено моральну шкоду внаслідок неналежного виконання судово-медичним експертом ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків під час проведення зазначених вище первинної та додаткової експертиз, оскільки позивач, будучи особою з інвалідністю третьої групи, змушений був докладати значних зусиль для призначення та проведення комісійної експертизи у кримінальному провадженні, у якому він має статус потерпілого, що спричинило позивачу моральний дискомфорт та відчуття пригніченості.

Таким чином, судовим рішенням чітко визначено, що шкода позивачу була заподіяна експертом ОСОБА_1 , який є працівником КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», проте, залучений судом до участі у справі не був.

За нормами ч.1 ст.53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Частиною третьою статті 53 ЦПК України передбачено, що якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що позов у даній справі пред`явлено з підстав заподіяння шкоди ОСОБА_1 під час виконання ним трудових обов`язків судово-медичного експерта Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», що стверджується матеріалами справи та ніким не оспорюється, а відтак, останнє, як юридична особа, яка в подальшому відшкодує шкоду, завдану працівником, має право зворотної вимоги (регресу) до цієї особи, в даному випадку ОСОБА_1 , в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, тому суд першої інстанції, в силу вимог ч.3 ст.53 ЦПК України, повинен був залучити ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача щодо предмета спору.

Відповідно до частини першої та третьої статті 370 ЦПК України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому, за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», за якою в апеляційному порядку переглядалось рішення суду першої інстанції, така не містить доводів, на які посилається апелянт ОСОБА_1 .

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не буди предметом судового розгляду, в той же час, є достатньо обґрунтованими й такими, що дають підстави для висновку про задоволення його апеляційної скарги та скасування рішення з підстав порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та ( або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

При цьому, колегія суддів враховує той факт, що 03 листопада 2021 року ОСОБА_1 добровільно відшкодував позивачу майнову та моральну шкоду, у зв`язку з чим позивач ОСОБА_2 немає претензій до експерта Меленя Л.М. та КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм процесуального права, а також про необхідність скасування постанови апеляційного суду та прийняття апеляційним судом нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 370, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 квітня 2022 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 11 листопада 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич