УХВАЛА

Іменем України

08 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 145/1552/21

провадження № 61-11972ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 липня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 01 листопада 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до державного професійно-технічного навчального закладу «Гніванський професійний ліцей» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного професійно-технічного навчального закладу «Гніванський професійний ліцей» (далі - ДПТНЗ «Гніванський професійний ліцей») про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позову зазначав, що з 21 серпня 2017 року працював майстром виробничого навчання у ДПТНЗ «Гніванський професійний ліцей імені двічі Героя Радянського Союзу Р. Я. Малиновського» за трудовим договором.

Трудовий договір укладений 21 серпня 2017 року і в 2020 році продовжувався, тому він вважав, що працював на підставі безстрокового трудового договору.

Згідно з пунктом 6.3 трудового договору: «До закінчення терміну дії трудового договору, сторони мають в письмовій формі, за угодою сторін, не пізніше як за два місяці визначитись у такому: трудовий договір припиняється, трудовий договір продовжується або укладається на новий термін.

Згідно з повідомленням від 22 червня 2021 року № 89 строк дії трудового договору закінчується 20 серпня 2021 року, крайній термін для вручення повідомлення - 20 червня 2021 року, тому вважав, що повідомлення вручене йому з порушенням строків передбачених трудовим договором.

Наказом від 17 серпня 2021 року № 80-ос він був звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового згідно з пунктом 2 статті 36 КЗпП України.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд поновити його на роботі майстром виробничого навчання у ДПТНЗ «Гніванський професійний ліцей імені двічі Героя Радянського Союзу Р. Я. Малиновського» та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу

з 20 серпня 2021 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 липня

2022 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду

від 01 листопада 2022 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

01 грудня 2022 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 липня

2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 01 листопада

2022 року.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

За змістом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

У пункті 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

У постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі

№ 753/16193/16-ц, постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 761/27037/17-ц, постанові Верховного Суду від 11 листопада

2020 року в справі № 686/27915/18 зроблено висновок, що «підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам статті 23 КЗпП України, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк, і він не може бути припинений у зв`язку із закінченням строку. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України».

Відповідно до трудового договору ОСОБА_1 прийнято на роботу 21 серпня 2017 року по 20 серпня 2021 року. 20 серпня 2020 року заявником було подано заяву про продовження терміну дії трудового договору.

Згідно з наказом від 21 серпня 2020 року № 111-ос йому продовжено трудовий договір терміном на один рік, з 21 серпня 2020 року по 20 серпня 2021 року. 21 серпня 2020 року укладено додаткову угоду до трудового договору, відповідно до якої ОСОБА_1 продовжено термін трудового договору до 20 серпня 2021 року.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, оцінивши надані сторонами докази, встановивши фактичні обставини справи, дійшов правильного висновку, що оскаржений наказ про звільнення ОСОБА_1 з підстав закінчення строку дії трудового договору видано з дотриманням вимог трудового законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень свідчить, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку і Верховний Суд не вважає за необхідне відступити від такого висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Керуючись частиною першою, пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області

від 27 липня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду

від 01 листопада 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до державного професійно-технічного навчального закладу «Гніванський професійний ліцей» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська