КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3601/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 369/1949/21

01 грудня 2022року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Ящук Т.І.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Волчка А.Я., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

11 лютого 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету- заяву № б/н від 17 травня 2011 року.

Зазначає, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість.

28 листопада 2019 року між сторонами було укладено додаткову угоду відповідно до умов якоїбанк анулював частину заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 додаткової угоди, якщо відповідач здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 додаткової угоди.

Вказує на те, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязіта надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач умови договору не виконує, отримані за договором кредитні кошти не повернув, що призвело до утворення заборгованості.

З огляду на викладене, просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором SAMDNWFC7 від 28 листопада 2019 року у розмірі 25 565,88 грн., яка складається з: 1 194,50 грн. заборгованості за тілом кредиту, 1 701,64 грн. заборгованості за відсотками, 22 669,74 грн. заборгованості за пенею.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 а на користь позивача Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 1194,50 грн.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 а на користь позивача Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

В решті вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 09 листопада 2021 року представник позивача Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Крилова Олена Леонідівна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками по кредиту та пенею прийнято з не повним з`ясуванням обставин справи та прийнято без належної оцінки наявним доказам.

Зазначає, що з метою створення сприятливих умов для погашеним боргу 28 листопада 2019 року між сторонами було укладено додаткову угоду відповідно до умов якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 додаткової угоди, відповідно до якої відповідач здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 додаткової угоді. Строк повернення кредиту вказаний в п. 1.3 додаткової угоди до 25 лютого 2020 року. Тобто, прощення боргу стає можливим виключно в разі виконання кліентом належним чином зобов`язань, що встановлені додатковою угодою.

Вказує на те, що відповідач не виконав належним чином умови додаткової угоди, не вносив платежі у розмірах та строки згідно з умовами додаткової угоди, а тому відповідно до пункту 1.6 та підпункту 1.6.1 додаткової угоди прощення боргу не відбулося.

Зазначає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості, що містяться в матеріалах справи.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 травня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

28 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПриватБанк" з метою створення сприятливих умов для виконання клієнтом зобов`язань за кредитним договором № SAMDNWFC7 від 28 травня 2014 року було укладено додаткову угоду до договору № SAMDNWFC7.

Відповідно до умов додаткової угоди банк здійснює прощення частини заборгованості, що виникла в період з дати надання клієнту кредиту, а саме, здійснює прощення: відсотків на 0 грн., пені на 26 126,85 грн., штрафу на 45,74 грн. Строк повернення кредиту до 25 травня 2020 року. Відсоткова ставка за кредитом становить 0,01%.

28 листопада 2019 року між сторонами було погоджено графік погашення суми боргу за реструктуризацією на термін 6 місяців.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № SAMDNWFC7 від 28 листопада 2019 року, укладеного між АТКБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 , відповідач станом на 28 грудня 2020 року має заборгованість у розмірі 25 565,88 грн., яка складається із: 1 194,50 грн. заборгованості за тілом кредиту, 1 701,64 грн. заборгованості за відсотками, 22 669,74 грн. заборгованості за пенею.

Задовольняючи частково позовні вимоги, стягуючи з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в розмірі 1 194,50 грн., суд першої інстанції посилався на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ ПриватБанк не повернуті, а тому позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими.

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року в частині відмови у стягненні з відповідача заборгованості за відсотками та пенею за користування кредитом, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вказаних позовних вимог, в іншій частині рішення суду просить залишити без змін.

Отже, рішення суду в частині задоволення вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 1 194,50 грн. сторонами не оскаржується, а тому, у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд переглядає заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача відсотків та пені за користування кредитом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за відсотками та пенею за користування кредитом, суд першої інстанції посилався на те, що витяг з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 17.05.2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору та, відповідно розмір відсотків за користування кредитом та пені, яка стягується у разі порушення грошового зобов`язання.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає, оскільки висновки суду першої інстанції в цій частині не ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах.Зокрема, у матеріалах справи відсутні витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», також в матеріалах справи відсутні пояснення самого відповідача, в яких би він висловлював свою незгоду з тарифами.

Тобто, відмовляючи у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за відсотками та пенею за користування кредитом, суд першої інстанції поклав в основу рішення докази, які фактично відсутні в матеріалах справи.

З огляду на вище викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині прийнято з не повним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

На підтвердження заявлених вимог позивач надав до суду копію анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 17 травня 2011 року, додаткову угоду до договору SAMDNWFC7 від 28 листопада 2019 року.

Разом з тим анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 17 травня 2011 року, яка підписана сторонами, не містить відомостей щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами та пені за невиконання умов договору.

Додана до позовної заяви, підписана сторонами додаткова угода, містить відомості по договору SAMDNWFC7. У наявній в матеріалах справи анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 17 травня 2011 року не зазначено, що між сторонами було укладено саме договір SAMDNWFC7.

За таких обставин, враховуючи ненадання позивачем доказів на підтвердження конкретних, запропонованих відповідачу Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», враховуючи відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та пені за невиконання зобов`язань за договором кредиту, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 1701,64 грн. та заборгованості за пенею в сумі 22 669,74 грн. за порушення зобов`язань.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не виконав належним чином умови додаткової угоди, так як не вносив платежі на погашення заборгованості у розмірах та строки згідно з умовами додаткової угоди, а тому, відповідно до пункту 1.6 та підпункту 1.6.1 додаткової угоди прощення боргу не відбулося, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

В анкеті-заяві б/н від 17 травня 20011 року не міститься інформації про укладення між сторонами кредитного договору SAMDNWFC7, тоді як додаткова угода була укладена саме до договору SAMDNWFC7.

Докази того, що між сторонами було укладено кредитний договір SAMDNWFC7у матеріалах справи відсутні.

Згідно ч.ч.1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни підлягає частковомузадоволенню, заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відстками та пенеюпідлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків та пені.

Керуючись ст.ст. 205,207, 526, 551, 626,628,634,638, 104,1054 ЦК України, ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками та пенею скасувати та ухвалитив цій частині нове судове рішення.

В задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків та пені відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: