ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7319/22 Справа № 428/8569/21 Суддя у 1-й інстанції - Юзефовия І.О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 428/8569/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

заявник ОСОБА_1
заінтересована особа - Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово - цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 вересня 2021 року, яке ухвалене суддею Юзефович І.О. в місті Сєвєродонецьку Луганської області, відомості щодо дати складання повного тексту рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви заявником зазначено, що у березні 2015 року до неї із с. Трьохізбенка Слов`яносербського району Луганської області переїхав мешкати її брат ОСОБА_2 . З того часу вони мешкали разом однією родиною, мали спільний побут та бюджет.

11 квітня 2017 року брат заявника ОСОБА_2 офіційно зареєструвався як внутрішньо переміщена особа за її адресою: АДРЕСА_1 .

Брат заявника проходив службу у танковому взводі танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 загинув на службі у с. Тимофіївка Покровського району Донецької області. ОСОБА_1 займалася його похованням. Так як власної родини у брата не було, їх батьки померли, тому єдиною ріднею та сім`єю у брата була саме заявник.

У зв`язку із тим, що брат заявника помер виконуючи військовий обов`язок, заявник ОСОБА_1 звернулася до відповідних органів для отримання передбаченої допомоги, але останній відмовили в усній формі, а Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області надало лист про те, що заявник не є членом сім`ї свого брата.

Заявник посилається на те, що вони з братом ОСОБА_2 постійно проживали разом з березня 2015 року по липень 2020 року, вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, брат був членом сім`ї заявника.

На підставі наведеного вище, заявник просила суд встановити факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з березня 2015 року по 09 липня 2020 року проживали спільно, вели спільне господарство, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з березня 2015 року по 09 липня 2020 року мали взаємні права та обов`язки, тобто ОСОБА_2 був членом сім`ї ОСОБА_1 .

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 вересня 2021 року позов задоволено.

Встановлено факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тимофіївка Покровського району Донецької області) з березня 2015 року по 09 липня 2020 року проживали спільно, вели спільне господарство, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з березня 2015 року по 09 липня 2020 року мали взаємні права та обов`язки, тобто ОСОБА_2 був членом сім`ї ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі Міністерство оборони України ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі з тих підстав, що метою звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, є отримання права заявниці на виплату одноразової грошової допомоги на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому вказана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки в даному випадку вбачається спір про право. При цьому питання щодо визнання права на призначення та здійснення виплати одноразової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», віднесено до адміністративної юрисдикції.

Крім того апелянт зауважує, що рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» приймає розпорядник бюджетних коштів, а саме Міністерство оборони України, яке повинно було бути залучене для участі у справі як заінтересована особа.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неявка учасників справи, належним чином повідомлених про день, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, що відповідає ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, названих вимог закону не дотримався.

Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 29 травня 1997 року Слов`яносербським РВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та з 25 квітня 2006 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 13 серпня 1985 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 2 від 30 липня 2020 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) встановлено, що ОСОБА_3 23 серпня 2011 року уклала шлюб з ОСОБА_6 , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_7 .

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 18 липня 1992 року, виданого Сєвєродонецьким міським ЗАГС, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 18 липня 1992 року уклали шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_10 .

З копії довідки про народження № НОМЕР_5 , виданої відділом РАЦС адміністрації Печензького муніципального округу Мурманської області видно, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у сел. Печенга Печензького району Мурманської області, батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно копії довідки № 379 від 28 липня 2020 року, виданої Сиротинською селищною радою, ОСОБА_1 , 1968 року народження дійсно зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Дійсно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешкав без реєстрації як ВПО за адресою: АДРЕСА_1 з березня 2015 року по 09 липня 2020 року разом із своєю сестрою ОСОБА_1

Відповдіно до копії довідки від 11 квітня 2017 року № про взяття на облік ВПО, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мав фактичне місце проживання / перебування за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 10 липня 2020 року, виданого Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 48 років у с. Тимофіївка Покровського району Донецької області.

Відповідно до копії сповіщення сім`ї № 2, виданого 15 червня 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_5 за № 1100, ОСОБА_1 повідомлено про те, що її брат прапорщик ОСОБА_2 , 1972 року народження, головний сержант командир танка танкового взводу танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії листа відповіді Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області № 2054/02 від 06 серпня 2021 року видно, що заявнику відмовлено у встановленні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ, у зв`язку із тим, що на заявника, як сестру померлого прапорщика ОСОБА_2 , смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини, дія вказаного Закону не поширюється.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення заявник посилалась на те, що встановлення факту спільного її проживання ОСОБА_2 з березня 2015 року по 09 липня 2020 року, та встановлення факту того, що вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, тобто ОСОБА_2 був членом сім`ї ОСОБА_1 , необхідно заявниці для отримання виплати одноразової грошової допомоги на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Задовольняючи заяву та встановлюючи факту суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт спільного проживання заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з березня 2015 року по 09 липня 2020 року, факт того, що останні вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, тобто ОСОБА_2 був членом сім`ї ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мать значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (ч.4 ст.294 ЦПК України).

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина 6 статті 294 ЦПК України). Аналогічна норма закріплена у ч.4 ст.315 ЦПК України, згідно якої суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до пунктів 2, 5 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 просила встановити факт спільного її проживання ОСОБА_2 з березня 2015 року по 09 липня 2020 року, та встановлення факту того, що вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, тобто ОСОБА_2 був членом сім`ї ОСОБА_1 . Встановлення даних фактів необхідно їй для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Листом Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області № 2054/02 від 06 серпня 2021 року ОСОБА_1 роз`яснено, що їй відмовлено у встановленні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ, у зв`язку із тим, що на заявника, як сестру померлого прапорщика ОСОБА_2 , смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини, дія вказаного Закону не поширюється.

Виплата такої грошової допомоги здійснюється на підставі та у порядку згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або) перевірочні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінета міністрів України від 25 грудня 2013 № 975.

Відповідно до ч.1 ст.16-1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до ст.31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Пунктом 12 Порядку передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних(або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (далі розпорядник бюджетних коштів).

Згідно з пунктом 13 Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені у пунктах 10, 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Отже, Міністерство оборони України, як розпорядник бюджетних коштів, з яких здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, є заінтересованою особою, яке безпідставно не було залучено до участі у справі, а оскаржуваним рішенням вирішено питання щодо його прав і обов`язків.

Із огляду на викладені норми закону та враховуючи, що установлення факту проживання однією сім`єю із військовослужбовцем зумовлено наміром заявниці звернутися до обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за призначенням одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, розпорядником коштів на виплату якої є Міністерство оборони України, колегія суддів приходить до висновку, що в даній справі вбачається спір про право, а тому заява ОСОБА_1 не може бути розглянута в порядку окремого провадження та вирішення заявлених вимог не належать до цивільної юрисдикції, а відноситься до адміністративної юрисдикції.

Апеляційний суд не надає оцінку іншим доводам апеляційної скарги в частині доведеності чи недоведеності заявлених вимог, оскільки в даній справі вбачається спір про право.

Зважаючи на те, що спірні правовідносини не підвідомчі суду цивільної юрисдикції, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.ст.315, 367, 377, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 вересня 2021 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово - цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, - закрити.

Роз`яснити заявниці право звернення в суд з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 13 грудня 2022 року.

Головуючий:

Судді: