Справа № 211/6151/21
Провадження № 2/211/1173/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитом спадкодавця, -

встановив:

до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитом спадкодавця.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що відповідно до кредитного договору б/н від 18.09.2018 ОСОБА_3 надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 8469,91 грн., яка складається з 7606,63 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 863,28 грн. заборгованість за простроченим відсотками. 08.02.2020 позивач направив претензію кредитора до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори. 25.03.2020 позивач отримав відповідь від Четвертої криворізької державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. Позивач вважає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входить кредитні зобов`язання померлого позичальника, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали з спадкодавцем - позичальником і протягом шести місячного строку від дня відкриття спадщини не відмовлялися від її прийняття, посилаючись на положення частини третьої статті 1268 ЦК України. Просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 8469,91 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 04 листопада 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 08.07.2022 року заяву представника відповідача про витребування доказів задоволено. Витребувано від Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради 50101, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1, , відомості про реєстрацію місця проживання на момент смерті, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 13.09.2022 року заяву представника відповідача про витребування доказів задоволено. Витребувано від Четвертої криворізької державної нотаріальної контори (50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, 16) копію спадкової справи заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 .

У судове засідання сторони не з`явилися, скористалися своїм правом надати відзив на позовну заяву та відповідь на відзив.

Представник відповідача адвокат Кафтасьєва Г.В. просила у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки відповідачі з заявою про прийняття спадщини не звертались. Крім того, ОСОБА_3 , на момент смерті не був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання відповідачу ОСОБА_2 не відомо, оскільки шлюб між ними був розірваний, колишній чоловік виїхав з квартири, забрав свої речі. Позивач не навів належних та припустимих доказів, на підтвердження викладених в позовній заяві обставин.

Представник відповідача до суду надав відповідь на відзив, на позовних вимогах наполягають. Зазначили, що відповідачі заяву про відмову від спадщини не подавали, а тому вважається такими, що прийняла спадщину. Просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, суд вважає можливим розгляну справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 18.09.2018 ОСОБА_3 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої виявив бажання отримати кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна» (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 25.09.2019 Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1021 (а.с. 72).

На підтвердження своїх вимог до матеріалів справи позивач надав виписку з особового рахунку та розрахунок, згідно з яким вбачається, що у позичальника перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 8469,91 грн. (а.с. 8-8-12).

30.03.2021 АТ КБ «ПриватБанк» направив відповідачам, як спадкоємцям позичальника ОСОБА_3 , листи-претензії з вимогою сплатити заборгованість (а.с. 76,77).

Відповідно до частини третьої статті 1268ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1216ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Саме на підставі норм статей 1281, 1282ЦК України позивач заявив вимоги до спадкоємця.

Згідно зі статтею 1282ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором статті 1281ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

Судом встановлено, що Банк 22.01.2020 звернувся до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори з претензією кредитора (а.с. 74). Та отримали відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа № 67/2000 після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк» ( а.с. 75).

Судом за клопотанням витребувано від Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради 50101, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1, , відомості про реєстрацію місця проживання на момент смерті, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно відповіді від 11.07.2022 року, реєстр Криворізької міської територіальної громади не містить інформації щодо зареєстрвоаного місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 23.09.2019 р. ( а.с. 135).

Також судом за клопотанням було витребувано належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 . Згідно відповіді завідувача Четвертої криворізької державної нотаріальної контори від 30.09.2022, повідомила, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа в нотаріальній конторі заведена за претензію кредитора АТ КБ «Приватбанк», інші спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадкових прав не зверталися (а.с. 139-148).

Позивач не обґрунтував доводи заявленого позову, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доводи позивача, що факт постійного проживання разом із спадкодавцем може підтверджуватися відміткою у паспорті спадкоємця, що дає підстави для висновку про належність спадщини спадкоємцям з часу її відкриття, суд вважає необґрунтованими, оскільки докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 проживав постійно разом зі спадкодавцем, зокрема на час відкриття спадщини матеріали справи не містять.

У постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св21) міститься висновок, зокрема про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не є беззаперечним доказом постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час смерті останнього та не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини.

ВС у постанові від 29 липня 2021 року у справі № 158/1838/19 (провадження № 61-6753св20) підкреслив, що частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Позивачем не доведено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули статусу спадкоємців.

Обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до ч. 5 ст.81ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

При цьому, за вимогами ч. 6 ст.81ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Враховуючи викладене вище, у задоволені позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати позивача не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 89, 247, 263-265,354-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволені позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитом спадкодавця - відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н. О. Сарат