Справа № 178/1410/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2022 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Берелет В.В.,

секретаря: Саверської Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Кринички цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 12 січня 2011 року між відповідачкою та публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» було укладено кредитний договір №7942 згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 10608,45 грн. 19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», який є правонаступником усіх прав та зобов`язань. Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачці кредит у розмірі встановленому договором. Відповідачка належним чином не виконувала передбачені договором зобов`язання, внаслідок чого станом на 23 липня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 115982,01 грн., яка складається з: 9431,80 грн. заборгованості за кредитом, 1176,65 грн. заборгованості за відсотками, штрафні санкції 105373,56 грн. Тому, посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором №7942 від 12 січня 2011 року в розмірі 115982,01 грн та судові витрати.

Відповідачка згідно заяви просить слухати справу без її участі та без участі її представника. До суду надано відзив у якому просить відмовити у задоволенні позову .

Дослідивши докази по справі суд встановив, що 12 січня 2011 року між відповідачкою та публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» було укладено кредитний договір №7942 згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 10608,45 грн. 19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», який є правонаступником усіх прав та зобов`язань. Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачці кредит у розмірі встановленому договором. Відповідачка належним чином не виконувала передбачені договором зобов`язання, внаслідок чого станом на 23 липня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 115982,01 грн.

Дослідивши кредитний договір №7942 судом встановлено, що частиною 2 «Основні умови Договору Рахунку» даного договору, не передбачена відповідальність за неналежне виконання умов договору у вигляді штрафу. Більш того, АТ «ПУМБ» не надав арифметичного розрахунку, з посиланням на норми договору, щодо стягнення сум штрафних санкцій у розмірі 105 373,56 грн., що значно перевищує заборгованість по відсоткам визначених позивачем.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України).

За приписами ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог. Отже, сторони скористалися своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд, в той час як збирати та відшукувати інші докази замість сторін суд не вправі.

Системний аналіз ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України визначає, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 652 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 653 та статтею 654 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часкове задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (; адреса: вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070) заборгованість за кредитом - 9431,80 грн. і заборгованість за відсотками - 1176,65 грн. , всього 10608,45 грн. (десять тисяч шістсот вісім гривень сорок п`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (; адреса: вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070) суму сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 15 грудня 2022 року.

Суддя: В. В. Берелет

р