Справа № 177/638/22
Провадження № 2/177/520/22
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

01 грудня 2022 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Березюк М. В.

за участі: секретаря Баля А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3 % річних, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2022 представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість за розпискою про отримання в борг від 23.11.2021 у розмірі 24000 грн., 3 % річних у сумі 299,84 грн., а також інфляційні втрати 2856,00 грн. за період з 31.01.2022 тпо 01.07.2022. Крім цього, представник позивача просив суд вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

В обґрунтування вимог вказував на те, що 23.11.2021 позивач надав у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 24000 грн., що підтверджено розпискою про отримання в борг коштів від 23.11.2021.

Згідно боргової розписки відповідач зобов`язався повертати борг щомісячно до 30 числа кожного місяця, однаковими платежами по 3000 грн. починаючи здійснювати платежі з січня 2022 року по серпень 2022 року. Проте відповідач не повернув частину боргу і по дату звернення до суду із вказаним позовом сума боргу складає 24000 грн., тобто ОСОБА_2 не здійснив жодного платежу, що свідчило про те, що відповідач не виконав свої зобов`язання у встановлений розпискою строк. Враховуючи вказані обставини, в позові представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу 24000 грн., 3 % річних та інфляційні втрати, а також витрати зі сплати судового збору.

Позивач та його представник до суду не з`явилися, при цьому представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Крім того, представник позивача зазначив про те, що з моменту відкриття провадження по справі і по день розгляду справи відповідач частково повернув суму основного боргу, а саме 04.08.2022 на суму 2211,06 грн., 06.10.2022 на суму 4020,10 грн. та 07.11.2022 на суму 2261,31 грн., у зв`язку із чим уточнив суму основного боргу та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 15507,53 грн. (за вирахуванням проведених погашень), 3 % річних та інфляційні втрати , а також витрати зі сплати судового збору.

Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи в порядку визначеному законом, але до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подано.

Оскільки відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подано, при цьому позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення по справі.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши позовну заяву, оцінивши докази надані позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог, дійшов до наступного висновку.

За правилами, що визначені ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 23.11.2021 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно умов якого позивач передав, а відповідач - позичальник прийняв у борг грошову суму в розмірі 24000 грн, на власні потреби, зі строком повернення до 30 серпня 2022 та зобов`язанням повертати суму боргу щомісячно у розмірі 3000 грн. згідно графіку: 3000 грн. до 30 січня 2022; 3000 грн. до 28 лютого 2022; 3000 грн. до 30 березня 2022; 3000 грн. до 30 квітня 2022; 3000 грн. до 30 травня 2022; 3000 грн. до 30 червня 2022; 3000 грн. до 30 липня 2022; 3000 грн. до 30 серпня 2022. Вказана розписка написана ОСОБА_2 особисто та містить дату -23.11.2021. Крім того, розписка містить дані, що вказана позика є безвідсотковою (а.с.8).

Представник позивача в заяві про розгляд справи за його відсутності вказав, що станом на день розгляду справи відповідачем частково повернуто позивачу суму боргу у загальному розмірі 8492,47 грн., залишок заборгованості відповідача перед позивачем становить 15507,53 грн., що підтверджується наявністю у позивача оригіналу розписки, яка долучена представником позивача до матеріалів справи та не містить даних про повернення боргу у повному розмірі. Вказане узгоджується з нормами ст. 545 ЦК України. Відповідач відзиву на позов не надав та вказаний факт не заперечив.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно вимог ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки визначений договором позики строк повернення грошей настав, але борг станом на день розгляду справи судом в повному обсязі не повернуто, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу, що залишилася неповерненою, а саме 15507, 53 грн. (24000 грн - 2211,06 грн - 4020,10 грн - 2261,31 грн).

Крім цього, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 3 % річних, а також інфляційні нарахування. Однак, з розрахунком інфляційних нарахувань та 3 % річних складеним позивачем, правильність якого суд зобов`язаний перевірити, суд не погоджується, оскільки розрахунок здійснено всупереч визначених договором умов та порядку нарахування сум визначених ст. 625 ЦК України.

Так, відповідно до умов договору позика в сумі 24000 грн мала повертатися рівними платежами протягом восьми місяців. Перший платіж в сумі 3000 грн мав бути здійснений відповідачем до 30.01.2022, тобто прострочення по даному платежу розпочалося з 31.01.2022. В решті платежів борг станом на 31.01.2022 не був простроченим, оскільки строк платежу за ними не настав.

1) Відповідно на суму боргу 3000 грн, яка мала бути сплачена до 30.01.2022, підлягає нарахуванню інфляційне нарахування за період 31.01.2022 - 01.07.2022 згідно розрахунку: 3000.00 грн. (сума боргу) х 1.15903826 (сукупний індекс інфляції: 101.6:100 (лют. 2022) * 104.5:100 (бер. 2022) * 103.1:100 (квіт. 2022) * 102.7:100 (трав. 2022) * 103.1:100 (черв. 2022)) 3000 = 477.11 грн.

Сума 3 % річних за вказаний період визначається за формулою (період прострочення 31.01.2022 - 01.07.2022): 3000.00*3/100/365*152 (кількість днів прострочення) = 37.48грн.

2) Наступний платіж в сумі 3000 грн. мав бути внесений з умовами договору до 28.02.2022, але внесений не був, відповідно прострочення за даним платежем розпочалося з 01.03.2022, відповідно 3 % річних та інфляційне нарахування за прострочення даного платежу має здійснюватися за період з 01.03.2022 по 01.07.2022 (в межах заявлених вимог), згідно таких розрахунків:

Інфляційне нарахування 3000.00 грн. х 1.14078569 (сукупний індекс інфляції = 104.5:100 (бер. 2022) * 103.1:100 (квіт. 2022) * 102.7:100 (трав. 2022) * 103.1:100 (черв. 2022) 3000 = 422.36 грн.

3 % річних 3000.00*3/100/365*123 (кількість днів прострочення у періоду) = 30.33 грн.

3) Наступний платіж в сумі 3000 грн. мав бути внесений з умовами договору до 30.03.2022, але своєчасно внесений не був, відповідно прострочення за даним платежем розпочалося з 01.04.2022, відповідно 3 % річних та інфляційне нарахування за прострочення даного платежу має здійснюватися за період з 01.04.2022 по 01.07.2022 (в межах заявлених вимог), згідно таких розрахунків:

Інфляційне нарахування 3000.00 грн. х 1.09166095 (сукупний індекс інфляції = 103.1:100 (квіт. 2022) * 102.7:100 (трав. 2022) * 103.1:100 (черв. 2022) 3000 = 274.98 грн.

3 % річних = 3000.00*3/100/365*92 (днів прострочення в періоду) = 22.68 грн.

4) Наступний платіж в сумі 3000 грн. мав бути внесений згідно з умовами договору до 30.04.2022, але внесений не був, відповідно прострочення за даним платежем розпочалося з 01.05.2022, відповідно 3 % річних та інфляційне нарахування за прострочення даного платежу має здійснюватися за період з 01.05.2022 по 01.07.2022 (в межах заявлених вимог), згідно таких розрахунків:

Інфляційне нарахування 3000.00 грн. х 1.05883700 (сукупний індекс інфляції = 102.7:100 (трав. 2022) * 103.1:100 (черв. 2022) 3000 грн = 176.51 грн.

3 % річних = 3000.00*3/100/365*62 (днів прострочення у періоді) = 15.29 грн.

5) Наступний платіж в сумі 3000 грн. мав бути внесений згідно з умовами договору до 30.05.2022, але внесений не був, відповідно прострочення за даним платежем розпочалося з 01.06.2022, відповідно 3 % річних та інфляційне нарахування за прострочення даного платежу має здійснюватися за період з 01.06.2022 по 01.07.2022 (в межах заявлених вимог), згідно таких розрахунків:

Інфляційне нарахування 3000.00 грн. х 1.03100000 (сукупний індекс інфляції] = 103.1:100 (черв. 2022) - 3000 = 93.00 грн.

3 % річних = 3000.00*3/100/365*31 = 7.64 грн.

6) Наступний платіж в сумі 3000 грн. мав бути внесений згідно з умовами договору до 30.06.2022, але внесений не був, відповідно прострочення за даним платежем розпочалося з 01.07.2022, отже нарахування 3 % річних та інфляційних нарахувань за прострочення даного платежу мало б здійснюватися з 01.07.2022 до моменту погашення вказаної частини боргу, але позивач просив стягувати 3 % річних та інфляційне нарахування лише в межах періоду до 01.07.2022, відповідно у суду відсутні правові підстави здійснювати стягнення вказаних сум поза межами позовних вимог.

Щодо стосується нарахувань за платежами, які мали бути сплачені до 30.07.2022 та 30.08.2022 відповідно, кожен у сумі 3000 грн., то суд не знаходить підстав для нарахування 3 % річних та інфляційних нарахувань за їх прострочення, адже прострочення за ними розпочалося відповідно з 01.08.2022 та з 01.09.2022, що є поза межами періоду нарахувань викладених у позовних вимогах позивача. Більш того, один платіж на суму 2211,06 грн був сплачений боржником 04.08.2022, а отже нарахування санкцій визначених ст. 625 ЦК України, за платежем, який мав бути здійснений до 30.08.2022 могло б бути здійснено лише на суму боргу, яка залишилася невідшкодованою.

Оскільки умовами договору між сторонами визначено обов`язок боржника погашати борг частинами до певного числа, нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних нарахувань на всю суму боргу 24000 грн. за період з 31.01.2022 до 01.07.2022 (як розраховано позивачем), не відповідає умовам договору та нормам законодавства щодо строків виконання зобов`язань (ст. 610, 612 ЦК України). Нарахування санкцій визначених ст. 625 ЦК України на всю суму боргу, що залишалася непогашеною станом на 01.09.2022 (кінцевий строк погашення останнього платежу за договором 30.08.2022), можливе лише після 01.09.2022 та до його погашення (за весь час прострочення), але такі вимоги не були предметом розгляду в даній справі в межах заявлених позовних вимог.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що на користь позивача за рахунок відповідача підлягає стягненню загальна сума інфляційних нарахувань за період з 31.01.2022 по 01.07.2022 на суму = 1443.96 грн. ( 477.11 грн. + 422.36 грн. + 274.98 грн. + 176.51 грн. + 93.00 грн. = грн.), а також сума 3 % річних за вказаний період в сумі 113.42 грн. ( 37.48 грн. + 30.33 грн. + 22.68 грн. + 15.29 грн. + 7.64 грн. = 113.42грн.

З урахуванням положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 992,40 грн (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3 % річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) борг за розпискою від 23.11.2021 у розмірі 15507 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сім) гривень 42 копійки у рахунок сплати основного боргу за розпискою, 113 (сто тринадцять) гривень 42 копійки у рахунок відшкодування 3 % річних та 1443 (одна тисяча чотириста сорок три ) гривні 96 копійок інфляційних втрат, а всього 17064 (сімнадцять тисяч шістдесят чотири) гривень 80 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду .

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.В. Березюк