СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/28261/21

пр. № 2/759/1872/22

09 листопада 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Кириленко Т.В.

з участю секретаря Істоміної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане після смерті її матері та визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальних органів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина до якої входило: 2/4 квартири АДРЕСА_1 , площею 66,1 кв.м., приватний будинок АДРЕСА_2 , площею 47,9 кв.м. з будівлями та спорудами. За життя матері позивачки з нею була зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 , яка є сестрою позивачки та якій належала ј частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Інша ј частини вказаної квартири належить на праві власності позивачці, однак у неї відсутні оригінали документів про право власності.

Позивачка зазначає, що із 1998 року вона виписалась із зазначеної квартири та переїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації. Однак позивачка стверджує, що завжди підтримувала зв`язки із родиною, регулярно спілкувалась та відвідувала матір. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки, однак ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини не зверталась, оскільки з усної розмови із відповідачкою дізналась, що їх мати заповідала їй усе своє майно.

У той же час, 30.08.2021 року позивачка отримала лист від державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори про те, що 03.09.2021 року призначено видачу свідоцтва про право власності за законом на ім`я відповідачки, як особи, що прийняла спадщину, а позивачка таким чином не має права на спадкове майно, оскільки не зверталась із відповідною заявою про прийняття спадщини. Строк на подачу заяви про прийняття спадщини сплинув 16.07.2021 року.

Позивачка зазначає, що не зверталась до нотаріуса із відповідною заявою, оскільки, після розмови із відповідачкою була впевнена в тому, що існує заповіт, складений матір`ю, на користь відповідачки. Крім того вказує, що не отримувала від нотаріуса будь-яких повідомлень про відкриття спадщини.

13.10.2021 року позивачка звернулась до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, однак 17.11.2021 року отримала відмову, оскільки свідоцтво про право на спадщину вже було видано на ім`я відповідачки.

Так, позивачка зазначає, що пропуск нею строку на звернення із заявою про прийняття спадщини мав місце через введення її в оману з боку відповідачки, відсутність авіасполучення між Україною та Російською Федерацією, також наявні карантинні обмеження.

В зв`язку з чим вона просить поновити їй пропущений строк на подачу заяви про прийняття спадщини та визнати видане раніше свідоцтво від 03.09.2021 року недійсним.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.12.2021року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с. 85-86).

11.03.2022 року до суду надійшов відзив, згідно якого відповідачка заперечує проти задоволення позовних вимог у зв`язку із їх необгрунтованістю та зазначила, що позивачка не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини. Крім цього відповідачка зазначає, що відсутні будь-які обґрунтовані підстави для визнання отриманого нею свідоцтва про право власності на спадкове майно недійсним, оскільки воно було отримано у передбачений законом спосіб (т. 1 а.с. 91-95).

24.03.2022 року позивачка надала суду відповідь на відзив, у якому, в контексті заперечень відповідачки, наголосила про введення її в оману останньою, та наявність об`єктивних факторів, які унеможливлювали звернення позивачкою до нотаріуса у передбачені законом строки (т. 1 а.с. 106-110).

25.05.2022 року до суду було подано заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідачка наголошувала, що позивачці було відомо про смерть їх матері ще в січні 2021 року, однак вона без поважних причин вчасно не звернулась до нотаріуса із відповідною заявою. Жодних обґрунтованих доводів на користь того, що позивачка не могла у встановленому законом порядку звернутись до нотаріуса у поясненнях позивачки не надано (т. 1 а.с. 114-122).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.08.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т. 2 а.с. 18-19).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник відповідачки проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивачка не мала будь-яких об`єктивних, непереборних, істотних труднощів подати заяву про прийняття спадщини таким же чином, як вона це зробила після закінчення встановленого строку для прийняття спадщини.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (т. 1 а.с. 133).

20.05.2021 року Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 130-250).

03.09.2021 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім?я ОСОБА_2 , яка є донькою ОСОБА_3 , на спадкове майно, а саме 2/4 частки квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 227).

З матеріалів спадкової справи також вбачається, що 28.10.2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері - ОСОБА_3 , а саме квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 247).

Листом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 02.11.2021 року позивачці було повідомлено, що свідоцтво про право власності на спадкове майно по спадковій справі № 708/21 уже видано спадкоємиці, яка прийняла спадщину (т. 1 а.с. 248).

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини перша, друга статті 1220 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, невизначеності щодо черговості спадкування тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20).

З врахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами представника відповідачки щодо відсутності у позивачки поважних причин, які б завадили їй звернутись у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини після померлої матері.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частини першої статті 1269 ЦК України на спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, покладено обов`язок подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини лише у жовтні 2021 року, тобто поза межами визначеного законом шестимісячного строку.

Позивачка у наданих поясненнях не заперечує того факту, що їй було відомо про смерть матері ще в січні 2021 року.

Суд не приймає до уваги доводи позивачки про те, що вона була введена відповідачкою в оману про наявність заповіту на імя відповідачки, а тому і не зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки зазначене не є причиною, пов`язаною з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подачі заяви про прийняття спадщини.

Суд критично ставиться до аргументів позивачки про неможливість прибути на територію України та звернутись до нотаріуса через наявні карантинні обмеження, зайнятість на роботі, тощо, оскільки позивачка мала змогу у визначений законом строк нотаріально посвідчити таку заяву на території РФ, що вона і зробила, однак поза межами встановленого законом строку.

Для подання заяви про прийняття спадщини не обов`язково їхати до нотаріальної контори, оскільки законодавство не позбавляє спадкоємця права направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 709/769/19 (провадження № 61-13720св20).

Інших допустимих доказів, які б свідчили про існування обставин, що унеможливлювали б звернення ОСОБА_1 до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини у вказаний період матеріали справи не містять.

Оскільки позивачкою не доведено належними та допустимими доказами поважність причин пропуску нею строків для звернення з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 суд вважає, що підстав для задоволення позову немає.

В частині позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 2/4 частини квартири АДРЕСА_1 , виданого 03.09.2021 року Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою на ім?я ОСОБА_2 суд зазначає, що у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю та недоведеністю, оскільки будь-які правові підстави, а також докази на обґрунтування наявності таких підстав, в розпорядженні суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа 12 Київська Державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Кириленко