Справа № 154/3512/20 Головуючий у 1 інстанції: Пустовойт Т. В.
Провадження № 22-ц/802/912/22 Категорія: 84 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Данилюк В.А., Здрилюк О.І.,

з участю секретаря судового засідання Ганжі М.І.,

представника заінтересованої особи Атаманчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Непомнящих О.В. щодо визнання незаконною та скасування постави державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Непомнящих О.В. про розшук майна боржника від 12 липня 2021р за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 серпня 2022 року ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Непомнящих О.В. та скасування постанови про розшук майна боржника від 12 липня 2021р.

Свої вимоги мотивує тим, що 04 січня 2022 року він отримав зазначену постанову від 12.07.2021р., яку вважає незаконною, оскільки у лютому 2021р. він звернувся до виконавчої служби Володимир-Волинського району Волинської області та дізнався у державного виконавця, що боргу розмірі 420,40грн. відповідно до виконавчого листа за №154/3512/20 від 11.0-2.2021р. буде стягнутий з його заробітної плати, яку він отримував у Володимир-Волинському ТРЦК та СП Волинської області, адже будучи військовослужбовцем ЗСУ, він не мав можливості особисто погасити борг. Отже після спілкування з державним виконавцем він був впевнений, що сума боргу буде відрахована з його заробітної плати. Крім того, йому не було відомо, що держвиконавцем двічі накладався арешт на майно, що справа не закрита, здійснюється розшук належного йому майна, в тому числі і автомобілю марки «Фіат Пунто», 2009р., на який ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.08.2021р. в рамках кримінального провадження за №0000002 від 29.03.2021р. накладено арешт. Скаржнику будь які матеріали виконавчого провадження не направлялись. Вважає, що винесена постанова про розшук майна відноситься до дискреційних повноважень виконавця і він може застосувати такі заходи у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей.

Просить визнати неправомірними дії державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Непомнящих О.В. щодо винесення постанови про розшук майна боржника від 12 липня 2021 р та скасувати постанову.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 серпня 2022 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити скаргу в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Заслухавши представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Непомнящих О.В. відсутні порушення прав скаржника, а як наслідок відсутні підстави для скасування постанови про розшук майна боржника від 12 липня 2021р.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі статтею129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 10 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою, пункту 1 частини другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (пункти 3, 14, 21 частини третьої, частини п`ятої статті 18 Закону).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частинами п`ятою, сьомою статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 13 Закону арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням (частина друга статті 36 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.03.2021р. до Володимир-Волинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшла заява Володимир-Волинського міського суду Волинської області про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №154/3512/20, виданого 11.02.2021р. Володимир-Волинським міським судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн., судових витрат.

10.03.2021р. державний виконавець, відповідно до ст. 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №154/3512/20 виданого 11.02.2021р. Володимир-Волинським міським судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40грн., судових витрат.

В той же день, відповідно до ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» накладено арешт на майно боржника, та на кошти в межах суми стягнення 632,44грн., про що винесено відповідні ухвали.

За наданою інформацією АТ КБ «Приват Банк» було встановлено відкриті банківські рахунки боржника. З метою отримання інформації щодо номерів та стану рахунків боржника, надіслано відповідні вимоги виконавця.

Платіжну вимогу №1505 направлено до АТ КБ «ПриватБанк» . Згідно повідомлення про повернення платіжної вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», платіжні вимоги від ДВС на примусове списання коштів з діючих депозитних рахунків фізичних осіб, не можуть бути прийняті до виконання до моменту закінчення строку дії договору.

За наданими відповідями держвиконавець отримав інформацію від реєструючи органів, що боржник ніде не працює, пенсію не отримує.

Виходячи з зазначених вимог закону, та враховуючи, що станом на 12.07.2021р. з боржника ОСОБА_1 не було стягнуто кошти, державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, та виявлено транспортний засіб марки «Фіат PUNTO» 2009р., номер кузова НОМЕР_1 , державний знак НОМЕР_2 .

Належних та допустимих доказів того, що скаржник ОСОБА_1 надавав державному виконавцю Непомнящих О.В. відомості щодо свого місця роботи, арешту його майна судовою інстанцією чи будь яких інших, доказів не подано.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізаційна особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить військову службу.

Оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні заяви боржника та документи, які підтверджують, що боржник проходить строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або і якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операцій здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби на проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу, виконавче провадження не було зупинене.

Щодо посилань скаржника, що він не ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження, необхідно відмітити, що цього права він жодним чином не був позбавлений, міг звертатися до державного виконавця з цього приводу та як сторона виконавчого провадження ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим. Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій; надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Станом на 10.11.2022 року кошти по АСВІІ 64753895 від 10.03.2021 року боржником ОСОБА_1 не були сплачені.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території держави.

Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції, викладених в оскарженій ухвалі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 372, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: