печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2022 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Підпалого В.В.,

при секретарі судових засідань - Каракосі В.О.,

перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бравіс-Л» про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства, звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до ТОВ «ГІППО», третя особа: ТОВ «Бравіс-Л» про стягнення боргу, у якому просить суд стягнути з ТОВ «ГІППО» () на користь ОСОБА_1 заборгованість в загальному розмірі 710 053, 37 грн. та стягнути з ТОВ «ГІППО» () на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі.

В підготовче засідання учасники справи та їх представники не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частин 1, 2статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і згідно частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 24.10.11р. № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України: господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб`єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 55 ГК України суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як вбачається за змісту копії договору про відступлення права вимоги № 1/270820-01/4 від 27.08.2020 року ТОВ «Бравіс-Л» відступило на користь ОСОБА_1 право вимоги до ТОВ «ГІППО» заборгованості за договором поставки № 261218-09/1г від 26.12.2018 року у розмірі 710 053,37 грн.

З копії договору поставки № 261218-09/1г від 26.12.2018 року вбачається, що ТОВ «Бравіс-Л» зобов`язалося передавати товар у власність ТОВ «ГІППО» у відповідності до замовлення покупця, а покупець зобов`язався приймати його та проводити оплату за товар на умовах даного договору.

Тобто правовідносини за договором поставки № 261218-09/1г від 26.12.2018 року є такими, що виникли у зв`язку із здійсненням ТОВ «Бравіс-Л» та ТОВ «ГІППО» господарської діяльності та призвели до спору пов`язаного з виконанням правочину в господарській діяльності.

Між тим, внаслідок підписання договору про відступлення права вимого № № 1/270820-01/4 від 27.08.2020 року право вимоги за договором поставки № 261218-09/1г від 26.12.2018 року перейшло до ОСОБА_1 .

Разом з тим, матеріали цивільної справи не містять жодних відомостей про нотаріальне посвідчення договору про відступлення права вимого № 1/270820-01/4 від 27.08.2020 року вартість якого складає 710 053,37 грн. (ст. 209 ЦК України), а також відомостей про державну реєстрацію права грошової вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ГІППО» (ст. 210 ЦК України), що в свою чергу може свідчити про нікчемність правочину (ст.ст. 215-216 ЦК України).

Крім того, з відкритих даних ЄДРПОУ вбачається, що ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Бравіл-Л» ().

Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», кінцевим бенефіціарним власником» для юридичних осіб є будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння).

Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зважаючи, що дії позивача як кінцевого бенефіціарного власника, що здійснює вирішальний вплив на діяльність ТОВ «Бравіс-Л» спрямовані на забезпечення виконання ТОВ «ГІППО» зобов`язань за договором поставки № 261218-09/1г від 26.12.2018 року, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі на підстав п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд роз`яснює позивачу його право звернення з відповідним позовом до Господарського суду міста Києва.

Частиною 2 ст. 255 ЦПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою.

Суд звертає увагу позивача, що він не позбавлений права звернутись з клопотанням про повернення судового збору.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 256, 259, 260, 353-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бравіс-Л» про стягнення боргу, - закрити.

Роз`яснити позивачу можливість звернення з даним позовом за захистом порушених прав до Господарського суду м. Києва.

Роз`яснити позивачу, що у зв`язку із закриттям провадження у справі повторне звернення до того ж самого суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснити позивачу право звернення до суду з клопотанням про повернення суми сплаченого судового збору.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Підпалий