Справа № 345/596/22
Провадження № 2-з/345/39/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Мостової Ю.З., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області - Гриньківа І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів, поданого у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, застосування наслідків недійсності, поділу спільного майна подружжя (автомобіля) з виділенням часток, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію, зобов`язання зняти з реєстрації та зобов`язання поставити на реєстрацію транспортний засіб, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

09.12.2022 позивачем подано суду клопотання про забезпечення доказів, в якому просить суд витребувати з Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області (філія ГСЦ МВС): інформацію про транспортні засоби, які були зареєстровані на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у період з 01.01.2010 по 12.12.2022. На думку ОСОБА_1 дана інформація матиме значення для оцінки доказів у сукупності при винесенні рішення по справі.

У судовому засіданні позивач доводи поданого клопотання підтримав, просив його задоволити.

Відповідач та її представник адвокат Созоник Т.Б. у судове засідання не з`явились.

Представник відповідача Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області - Гриньків І.М. поклався при вирішення даного питання на розсуд суду.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що клопотання позивача про забезпечення доказів задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями ст. 116 ЦПК України встановлені підстави та порядок забезпечення доказів.

Так, згідно із ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів.

У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно ст. 118 ЦПК України, заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею.

Відповідно до ст.117 ЦПК України особа, яка подає заяву про забезпечення доказів, у тому числі повинна обґрунтувати необхідність забезпечення доказів.

Як вбачається із клопотання про забезпечення доказів, позивач стверджує, що інформація про транспортні засоби, що належать ОСОБА_3 може мати значення для формування внутрішнього переконання судді при оцінці доказів.

Відповідно до п. 4-6 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази.

Однак, ОСОБА_1 вимоги вищевказаної статті у заяві про забезпечення доказів не дотримані - не вказано обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Також суд зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, вирішення питання про забезпечення, витребування доказів з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Приймаючи до уваги вказане, суд приходить до висновку про те, що право позивача на таке клопотання є, але заява не грунтуєтьтся на вимогах закону, буде порушувати інтереси учасників справи та інших осіб, тому суд вважає неможливим задоволення клопотання про забезпечення доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 76, 116, 117, 118 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня винесення ухвали.

Суддя