Провадження №2/523/3263/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань - Бєлік Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В інтересах ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди звернулась адвокат Форманюк О.М. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11.03.2020 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та відповідача по справі, внаслідок чого автомобіль позивача «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13.04.2020 року (справа № 522/5624/20) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно рахунку № АСТ0000128 від 25.03.2020 року складеного ТОВ «Фортуна Груп ЛТД», вартість відновлюваного ремонту автомобіля склала: 36 547 грн. 30 коп. ПрАТ «УПСК», за договором страхування, 04.06.2020 року було відшкодовано позивачу розмір збитків, у сумі: 10 529 грн. 81 коп., однак, сплатити різницю відповідач в добровільному порядку відмовляється.

На підставі викладеного, представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі: 26 017 грн. 49 коп., та судові витрати у розмірі:14 393 грн. 66 коп.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу встановлено строк на подання відзиву на позовну заяву.

Також, ухвалою суду від 05.10.2020 року задоволено клопотання предстанвика позивача витребувано від ПРАТ «УПСК» - належним чином засвідчені копії всіх документів наявних у страховій справі, на підставі яких відбулось страхове відшкодування ОСОБА_1 , згідно страхового акту № ОЦ/028/000/20/0067 від 04.06.2020 року, Поліс № АО 1232369 від 14.06.2019 року (а.с.36 том №1).

Не погоджуючись з позовними вимогами 16.11.2020 року (вх. № 28717) представник відповідача адвокат Козак А.В. подав відзив на позовну заяву. Згідно якого адвокат зазначила, що позовні вимоги є необґрунтованими оскільки позивач посилається на рахунок виданий ТОВ «Фортуна Груп ЛТД» (сервісний центр автосалону), що не є належним доказом в розумінні діючого законодавства. Крім іншого, представник позивача зазначила, що витрати на правничу допомогу є завищеними та не відповідають принципу співмірності з заявленими позовними вимогами. Також зазначила, що згідно страхового полісу №ОА 1232369 від 14.06.2019 року, який було укладено між ОСОБА_2 , та СК ПрАТ «УПСК» застрахований на умовах КАСКО - покриває суму матеріального збитку 100 000 гривень, а тому, відповідно до положення ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.42-46 том №1 ).

Представник позивача адвокат Форманюк О.М. 07.12.2020 року (вх. № 30760) подала заяву про зменшення розміру позовних вимог та клопотання про призначення судової експертизи (а.с.49-62 том №1).

Не погоджуючись з заявою про зменшення розміру позовних вимог, представник відповідача адвокат Козак А.В., 02.04.2021 року (вх. № 9552) подала відзив на позовну заяву та висловила свою позицію щодо призначення у справі експертизи (а.с.74-77 том №1).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2021 року прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог від 07.12.2020 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі: 25 068 грн., 43 коп., та стягнення з відповідача на користь позивача суми судових витрат, що станом на день подання заяви становить: 15 181 грн. 60 коп.

Призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання: 1.Яка вартість матеріального збитку (шкоди) завданої ОСОБА_1 , як власнику автомобіля «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 у наслідок ДТП, після аварійного пошкодження, що сталось 11.03.2020 року на дату оцінки? 2.Яка вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 у наслідок ДТП, після аварійного пошкодження, що сталось 11.03.2020 року на дату оцінки? 3.Чи дійсно було проведено власником автомобіля ОСОБА_1 , ремонтно-відновлювальні роботи на спеціалізованій станції технічного обслуговування автомобіля «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 у наслідок ДТП, після аварійного пошкодження, що сталась 11.03.2020 року на дату оцінки? 4. Яке значення становить коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 ? 5.Чи відповідають виконані ремонтно-відновлювані роботи нормативним вимогам? 6.Яка вартість завданої шкоди в результаті ДТП?

Проведення експертизи доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (ОНДІСЕ). Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.82-83 том №1 ).

На виконання ухвали про витребування доказів від 05.10.2020 року на адресу суду 30.07.2021 року (вх. № 22395) від СК ПрАТ «УПСК» надійшли копії документів наявних у страховій справі на підставі яких відбулось страхове відшкодування ОСОБА_1 (а.с.129-230 том №1).

Від ОНДІСЕ 27.07.2021 р. (вх. 22037) надішло повідомлення про неможливість надання експертного висновку та повернення на адресу суду матеріалів справи, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2021 року поновлено провадження у справі (а.с.232 том №1).

Представник позивача 12.11.2021 р. повторно звернулась із клопотанням про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи (а.с.236-239 том №1).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року задоволено клопотання представника позивача, призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання: 1.Яка вартість матеріального збитку (шкоди) завданої ОСОБА_1 , як власнику автомобіля «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 у наслідок ДТП, після аварійного пошкодження, що сталось 11.03.2020 року на дату оцінки? 2.Яка вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 у наслідок ДТП, після аварійного пошкодження, що сталось 11.03.2020 року на дату оцінки? 3.Чи дійсно було проведено власником автомобіля ОСОБА_1 , ремонтно-відновлювальні роботи на спеціалізованій станції технічного обслуговування автомобіля «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 у наслідок ДТП, після аварійного пошкодження, що сталась 11.03.2020 року на дату оцінки? 4. Яке значення становить коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 ? 5.Чи відповідають виконані ремонтно-відновлювані роботи нормативним вимогам? 6.Яка вартість завданої шкоди в результаті ДТП?

Проведення експертизи доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз ОНДІСЕ. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с. 249-250 том №1 ).

На адресу суду 24.05.2022 року (вх. № 8583) надійшов висновок судового експерта №21-6776 від 16.05.2022 року та матеріали цивільної справи (а.с.10-23 том №2).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 травня 2022 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.25 том №2).

В останнє судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, при цьому 12.12.2022 року адвокат подала заяву (зареєстрована 13.12.2022 у зв`язку з відсутністю світла) про можливість розгляду справи за відсутності сторони позивача, згідно якої представник просить позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в тому числі витрати за проведення судової експертизи у розмірі: 4 942 грн. 37 коп.(а.с.47 том №2).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку про причини не явки суду не повідомив. Згідно поштового повідомлення (а.с.45 том №2) на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім іншого, відповідач отримав копію рахунку судового експерта на оплату вартості проведення експертизи відповідно до поставлених ним питань перед експертом (а.с.7 том №2), однак, оплату не здійснив, у зв`язку з цим, питання поставлені відповідачем перед експертом не вирішувались.

Відповідно до положення п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України судові повістки фізичним особам, які не мають статусу підприємців, надсилаються за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до положення ч. 1 ст. 131 ЦПК України - учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 11.03.2020 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та відповідача по справі, внаслідок чого автомобіль позивача «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження. В протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП зазначено, що ОСОБА_2 , були порушені п.п.12.1 та 13.1. ПДР (а.с.14-20 том №1).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13.04.2020 року (справа № 522/5624/20) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Накладено адміністративне стягнення (а.с.21 том №1).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, предметом розгляду справи є стягнення з відповідача на користь позивача різниці вартості матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля у розмірі: 25 068 гривень 43 копійки, оскільки, страхувальником ПрАТ «УПСК» 04.06.2020 року було відшкодовано матеріальні збитки у розмірі: 10 529, 81 гривня, що не покриває витрат на відновлюваний ремонт автомобіля. Представник позивача зазначає, що відновлення автомобіля, згідно Акту виконаних робіт склало 33 598,24 гривні, а відтак дані витрати мають бути покладені на винуватця ДТП.

Судом досліджується Акт виконаних робіт на надання послуг з ДТЗ № АЗН0005001 від 19.10.2020 року, згідно якого зазначено, що всі роботи виконано вчасно та в повному обсязі, всього до сплати - 33 598, 24 гривні (а.с.57 том №1).

Судом досліджуються копії документів страхової справи №ОЦ/028/000/20/0067. Згідно страхового акту від 04.06.2020 року (аварійний сертифікат) - вартість відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу без ПДВ складає: 12 529, 81 грн., з врахуванням безумовної франшизи (2 000) гривень, підлягає перерахуванню страхове відшкодування у розмірі: 10 529, 81 гривень. Так, згідно платіжного доручення № 24824 від 04.06.2020 року ПрАТ «УПСК» здійснило перерахування грошових коштів в розмірі: 10 529, 81 коп. Призначення платежу: виплата страхового відшкодування згідно страхового акту.

Згідно полісу №АО/1232369 цивільно-правова відповідальність власника неземних транспортних засобів - ОСОБА_3 , застрахована ПрАТ «УПСК» 14.06.2019 року строк дії до 14.06.2020 року.

З заявою про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 , до ПрАТ «УПСК» звернувся 11.03.2020 року (а.с.129-230 том №1).

Судом досліджується висновок судового експерта № 21-6776 від 16.05.2022 року, згідно якого зазначено, що експертом надано відповіді на 1,2 та 3 питання, питання за №№ 4,5,6 - експертом не вирішувались у зв`язку з ненадходженням оплати на рахунок експертизи.

Так, згідно висновку зазначено: вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП 11.03.2020 року на дату складання висновку становить 40 018,41 гривні. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобля на дату складання висновку, становить: 24 917, 84 гривні. Автомобіль «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було відремонтовано після отриманих механічних пошкоджень внаслідок ДТП на спеціалізованій станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_4 , який є субпідрядником офіційного дилера по ремонту і експлуатації автомобілів Honda - ТОВ «Фортуна груп ЛТД» (а.с.10-23 том №2).

Таким чином, судом з наданих документів та висновку експерта встановлено, що автомобіль позивача дійсно було відремонтовано на спеціалізованій станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_4 , та відповідно до рахунку (а.с.22 том №1) та Акту виконаних робіт на надання послуг з ДТЗ від 19.10.2020 року (а.с.57 том №1) розмір відновлювального ремонту склав - 33 598,24 гривні. Відповідно до платіжного доручення страховиком власнику пошкодженого автомобіля сплачено - 10 529,81 гривня (а.с.131 том №1).

Отже, різниця між фактичним розміром шкоди завданої позивачу і страховою виплатою становить: 23 068,43 гривні.

Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача: 25 068,43 гривні, вважаючи що до суми збитку необхідно додати ще суму франшизи в розмірі 2000 грн.

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкода зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

Згідно ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 , на момент настання ДТП була застрахована у ПрАТ «УПСК», що не заперечувалось сторонами.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, якщо виплачена сума страхового відшкодування є недостатньою для відновлення автомобіля. Абзацом 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Визначаючи розмір майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілому (різниці між фактичним розміром шкоди та сплаченим страховим відшкодуванням), суд приймає за основу фактичні витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого автомобіля, підтверджені документально.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром відновлювального ремонту.

Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу у зв`язку з пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 15 жовтня 2020 року у цивільній справі № 755/7666/19, провадження № 61-10010св20.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення матеріальна шкода у розмірі: 23 068,43 гривні, як різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а відтак, відповідач зобов`язаний сплати позивачу різницю у вартості відновлювального ремонту, що відповідно передбачено ст. 22 ЦК України, де зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Стосовно стягнення з відповідача 2 000 гривень франшизи, суд вважає що зазначена сума не є матеріальною шкодою, тому у цій частині позов задоволенню не підлягає.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно Витягу з договору № 14/20-Є між позивачем та адвокатом Форманюк О.М., укладено договір про представництво інтересів клієнта в судах всіх стадіях судових процесів.

Відповідно до квитанції позивач здійснив перерахування гонорару у розмірі: 13 500 гривень.

Згідно з п.3.2 клієнт зобов`язаний сплати правову допомогу адвокату згідно з цим договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підставі вищевикладеного та враховуючи встановлений ст. 12 ЦПК України принцип змагальності сторін, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу є обґрунтованими та пропорційними, що пов`язано зокрема, з часом розгляду справи, а тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі: 13 500 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахування викладеного з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати пов`язані з розглядом справи, які є документально підтвердженні у загальному розмірі: 6 623, 96 гривень, що складаються зі сплати судового збору у розмірі: 1 681, 60 гривень та витрат пов`язаних з проведенням експертизи у розмірі: 4 942, 37 гривень пропорційно розміру задоволених позовних вимог з урахуванням задоволених вимог 92 % у розмірі 6094 грн.

Керуючись ст.ст.2, 7, 10-13, 18, 43, 44, 76-83, 131, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1167, 1172, 1187, 1192 ЦК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду у розмірі: 23 068 гривень, 43 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) - витрати на правничу допомогу у розмірі: 13 500 гривень, та судові витрати понесені з розглядом справи у сумі: 6 094 гривень, а всього стягнути - 19594 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 16.12.2022 р.

Суддя: