Справа № 524/4503/22
Провадження №2/524/3101/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого - судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Лапік К.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Пінчук Ю.В., представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кременчуці в порядку з спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів ,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 14 906,43 грн. .В обґрунтування позову зазначає, що рішенням суду від 22.12.2021, залишеного без змін Полтавським апеляційним судом 04.04.2022, стягнуто з ОСОБА_3 , на її користь та на утримання аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 19.10.2021 і до досягнення донькою трирічного віку. 26.05.2022 відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового рішення.Станом на 01 липня 2022 року за її обрахунками, загальний розмір пені становить 98 041,93 грн.Посилаючись на вказані обставини, оскільки відповідачу відомо про подання позову, наявність заборгованості, з врахуванням вимог ч. 1 ст 196 СК України позивач просила суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 14 906,43 грн. та судові витрати.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.09.2022року відкрито провадження і призначено справу до розгляду у спрощеному провадженні з викликом сторін.

26.09.2022 відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позов. Зазначає, що відсутня його вина у виникненні заборгованості, оскільки аліменти утримується зі всіх видів його доходів з червня 2022 року, після набрання рішенням суду законної сили.

03.10.2022 позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив. . Наголошує, що ОСОБА_3 було відомо про подання нею позову про стягнення аліментів на своє утримання, так і про набрання рішенням законної сили 04.04.2022. Відповідач протягом усього того часу мав офіційне місце роботи та мав реальну можливість сплачувати аліменти в розмірі якому він визнавав позов, про що мав змогу написати заяву в бухгалтерію підприємства. На задоволенні позовних вимог наполягає.

15.10.2022 відповідачем ОСОБА_3 , подані заперечення. Звертає увагу суду, що виконавчий лист виданий Автозаводським районним судом м Кременчука 17.05.2022, а 20.05.2022 ОСОБА_1 подала до виконавчої служби заяву про примусове стягнення аліментів. З червня 2022 року розпочато відрахування аліментів. Борг зі сплати аліментів утворився не з його вини Крім того, позивач відмовляється отримувати від нього матеріальну допомогу, яку він пропонував надавати добровільно, створюючи конфліктні ситуації. Вважає, що позов поданий лише з метою морального та економічного тиску і відсторонення його від виховання дитини. Просить відмовити у задоволенні позову.

10.10.2022 представником відповідача ОСОБА_3 , - адвокатом Дворник О.В, подано попередній розрахунок судових витрат на суму 6450 грн., квитанцію № 1 від 06.10.2022 про сплату коштів на суму 6450 грн за надання професійної правничої допомоги, договір про надання правничої допомоги від 06.10.2022 та ордер.

12.12.2022 представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Пінчук Ю.В. подано клопотання про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу у зв`язку з порушенням вимог ст. 134 ЦПК України та / або зменшення їх розміру до 500 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , та її адвокат Пінчук Ю.В, наполягають на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 , - адвокат Дворник О.В. просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука від 22 грудня 2021 року у справі № 524/9773/21 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 19.10.2021 і до досягнення дочкою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , віку трьох років. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено Постановою Полтавського апеляційного суду від 04.04.2022 року рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 22 грудня 2021 року залишено без змін.

На підставі рішення про стягнення аліментів Автозаводським районним судом м Кременчука видано виконавчий лист № 524/9773/21, який 20.05.2022 був пред`явлений для примусового виконання до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Пвнічно- Східного межрегіонального управіння Міністерства юстиції (м. Суми

Автозаводським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно- Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми за виконавчим листом № 524/9773/20 відкрито виконавче провадження за № 69099637 від 26.05.2022 року стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання) та постановою звернуто стягнення на доходи боржника 25.07.2022 та вжито заходи примусового виконання.

Згідно з розрахунками заборгованості зі сплати аліментів від 26.07.2022 року , виданого державним виконавцем по виконавчому провадженню №69099637 у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.07.2022 к розмірі 14906,43 грн.

Щодо можливості стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів необхідно зазначити наступне.

Так, сімейне сімейне законодавство не містить положень, які поширюють дію статті 196 СК України на правовідносини, визначені главою 9 СК України, якими встановлено обов`язки чоловіка утримувати дружину.

У свою чергу, Глава 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить посилань на те, що визначення заборгованості по аліментам на одного із подружжя здійснюється відповідно до статей 194-197 СК України, а тому положення статті 196 цього Кодексу на спірні правовідносини не поширюються.

Положення статті 196 СК України передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки лише при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання батьків чи утримання одного з подружжя.

Враховуючи, що положення статті 196 СК України передбачають настання відповідальності за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки лише у разі виникнення заборгованості по сплаті аліментів на дітей і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання одного з подружжя, то колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень частини першої статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Згідно статті 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Особа, яка вважає свої права порушеними, за умови доведення такого порушення, має можливість захистити свої відповідні права у спосіб, який передбачений чинним законодавством, зокрема, ЦК України, що свідчить про відсутність підстав для застосування у даній справі аналогії закону.

Оскільки сімейне законодавство не містить положень, які поширюють дію статті 196 СК України на правовідносини, визначені главою 9 СК України, а вимог про застосування інших санкцій майнового характеру, передбачених цивільним законодавством, позивачем не заявлено, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 14 906,43 грн. . є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України зі сплати судового збору у розмірі 992, 40 грн. компенсуються за рахунок держави, понесені на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

Шодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6450 грн., які відповідач просить стягнути з позивача на свою користь, суд зазначає наступне.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку: якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Беззаперечно, якщо адвокат надав належні докази, що підтверджують виконання робіт (в т.ч. договір про надання правової допомоги, деталізований акт виконаних послуг), а також докази, що підтверджують вчинення оплати клієнтом (платіжні доручення, квитанції, виписки по рахунку, прибутково-касові ордери), витрати повинні бути компенсовані при здійсненні розподілу судових витрат.

Проте, визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Саме такі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставіст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

З урахуванням поданого клопотання позивача щодо відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, проаналізувавши матеріали справи, суд зазначає, що компенсація витрат на правничу допомогу у сумі 6450 грн задоволенню не підлягає як на підставі ч 2 ст 134 ЦПК України так і з огляду на приписи мь 137 ЦПК України, зважаючи на те що всі документи та заявами по суті спору підготовлені ОСОБА_3 самостійно, з огляду на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт участь у судовому засіданні 12.12.2022 року (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або)значенням справи для сторони.

Керуючись ст. ст.10,81, 247,264-268, 270, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992, 40 грн віднести на рахунок держави.

Судові витрати по слати витрат на професійну проавничу допомогу покласти на сторін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2

.

Суддя Олена Предоляк