Провадження №2-з/369/66/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В., роглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Чвир Олени Михайлівни про забезпечення позову до його пред`явлення, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява про забезпечення позову до його пред`явлення, шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно об`єктів нерухомості:

- земельної ділянки під кадастровим номером :02:007:0100 площею 0,0164 га що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Горбовичі;

- земельної ділянки під кадастровим номером :02:007:0109 площею 0,1057 га що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Горбовичі;

- житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (дев`ять).

Заявлені вимоги мотивує тим, що 23.12.2020 року між ОСОБА_2 (колишня дружина Позивача) та ОСОБА_3 (батько Позивача) було укладено наступні договори:

1)Договір купівлі-продажу земельної ділянки під кадастровии номером :02:007:0100 площею 0,0164 га що знаходиться за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, село Горбовичі;

2)Договір купівлі-продажу земельної ділянки під кадастровим номером :02:007:0109 площею 0,1057 га що знаходиться за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, село Горбовичі;

3)Договір купівлі-продажу житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (дев`ять).

Вказані земельні ділянки та будинок це було спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розумінні статті 60 СК України. В зв`язку з чим, ОСОБА_1 надавав при підписанні договору свою згоду на його укладання.

Під час окупації в березні місяці 2022р. в зв`язку з вторгненням на територію України російських військ, ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_4 виїхали до Німеччини, документи залишилися в будинку, оскільки якраз на тій території тривали запеклі бої та це була екстрена евакуація. Залишилися тільки електронні копії договорів.

Позивач даний будинок та земельні ділянки придбавав для особистого проживання, однак через те, що він перебував у шлюбі та тривав процес розлучення та розподілу майна, він був змушений згадані об`єкти нерухомості оформити на батька - ОСОБА_3 . Рішення про розлучення позивач отримав в травні 2021 року. Тоді як правочини відбулися 23.12.2020 р. Справа в тому, що в процесі розподілу майна, ОСОБА_5 (колишня дружина) заявляла позовні вимоги про поділ майна, яке було придбано ОСОБА_1 ще до шлюбу. Тому, у ОСОБА_1 були цілком обґрунтовані опасіння щодо реєстрації спірних об`єктів на себе, адже подружнього життя він з ОСОБА_5 вже півтора роки як не вів, дітей спільних в них не було. Навпаки, виховував її двох дітей від колишніх стосунків. Про дані обставини свідчить додане свідоцтво про шлюб, рішення про розірвання шлюбу та Довідка з поліції.

Позивач протягом десяти днів подасть позов та клопотання про витребування реєстраційної справи, оскільки в інший наразі допустимий спосіб позивач захисти своє право не може, яке може бути порушено шляхом відчуження, що вбачається з наступного.

Батько, ОСОБА_3 не підтримує точки зору, що росія - це країна агресор, він цілком і повністю підтримує поведінку президента російської федерації. Підтримує війну в Україні, а також погрожує відчуженням земельних ділянок та будинку, які позивач придбав для особистого проживання в Україні та планує повернутися до України і проживати там в зв`язку з чим позивач звернувся до СБУ, Національної поліції України, про що свідчить листування та прийнято до розгляду. Окрім того, відповідач ОСОБА_3 має подвійне громадянство - росїї та України, має намір повернутися до росії та хоче продати всю нерухомість оформлену на нього.

Спірні об`єкти позивач придбав для особистого проживання та володіння, тому буде звертатися до суду з позовом про визнання правочинів таких, що укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки позивач володів 1/2 спірних об`єктів як в спільному майні подружжя, про що свідчить його згода, та викупив 1/2 частки колишньої дружини, та вона придбала на виручені гроші нерухомість в новобудові.

Підстав для зустрічного зобов`язання немає, збитки у разі задоволення заяви про забезпечення позову відповідачу завдані не будуть, оскільки земельні ділянки та будинок було придбано за грошові кошти позивача. Відповідні докази буде надано з позовом.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Зміст та форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і за реєстрова на відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Згідно п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідачів на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

З матеріалів заяви вбачається, що предметом спору між сторонами є визнання електронних торгів недійсними із застосуванням правових наслідків, які відбулися за результатами торгів квартири за АДРЕСА_2 , на яку позивач просить накласти арешт, унеможлививши тим самим її відчуження до вирішення справи.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову, з урахуванням співмірності заходів забезпечення позову з позовними вимогами, що будуть заявлені та змісту викладених в заяві обставин, слід вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно об`єктів нерухомості:

- земельної ділянки під кадастровим номером :02:007:0100 площею 0,0164 га що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Горбовичі;

- земельної ділянки під кадастровим номером :02:007:0109 площею 0,1057 га що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Горбовичі;

- житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (дев`ять), оскільки не застосування якого може призвести до утруднення виконання можливого рішення суду.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 адвоката Чвир Олени Михайлівни про забезпечення позову до його пред`явлення задовольнити.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно об`єктів нерухомості:

- земельної ділянки під кадастровим номером :02:007:0100 площею 0,0164 га що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Горбовичі;

- земельної ділянки під кадастровим номером :02:007:0109 площею 0,1057 га що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Горбовичі;

- житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (дев`ять).

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Інформація про боржника: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Інформація про боржника: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Копію даної ухвали направити заявнику для пред`явлення до виконання та сторонам для відома.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя Т.В. Дубас