Номер провадження: 22-ц/813/1597/22
Справа № 496/2748/17
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Кузьмук А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Чорномор`є Плюс»,

третя особа Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 серпня 2019 року у складі судді Буран В.М.,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Чорномор`є Плюс», за участю третьої особи ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про розірвання договору про співпрацю з інвестування житлового будинку, стягнення коштів за договором, пені за прострочення виконання договору та моральної шкоди.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16 січня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Розірвано договір про співпрацю з інвестування будівництва житлового будинку N 257 від 13.01.2006 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Чорномор`є Плюс". Стягнуто з ТОВ "Чорномор`є Плюс" на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 261 105,00 грн., що еквівалентно 49 079,88 доларів США за курсом НБУ 5,3 грн. за 1 долар США станом на 12.01.2006 року. Стягнуто з ТОВ "Чорномор`є Плюс" на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення виконання договору з інвестування будівництва житлового будинку N 257 від 13.01.2006 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Чорномор`є Плюс" у сумі 2 748 6523,35 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ТОВ «Чорномор`є Плюс» звернулося до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 13.08.2018 заяву про перегляд заочного рішення задоволено. Вирішено переглянути заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16.01.2018 року по справі N 496/2748/17 (2/496/2318) за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Чорномор`є Плюс", третя особа: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про розірвання договору про співпрацю з інвестування житлового будинку, стягнення коштів за договором, стягнення пені за прострочення договору та моральної шкоди. Скасовано заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16.01.2018 року по справі N496/2748/17 (2/496/2318) за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Чорномор`є Плюс"; третя особа: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про розірвання договору про співпрацю з інвестування житлового будинку, стягнення коштів за договором, стягнення пені за прострочення договору та стягнення моральної шкоди. Справу призначено до розгляду.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16.08.2019 позовну заяву задоволено частково. Розірвано договір про співпрацю з інвестування будівництва житлового будинку №257 від 13.01.2006 укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Чорномор`є Плюс». Стягнуто з ТОВ «Чорномор`є Плюс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 261 105,00 грн, що еквівалентно 49 079,88 доларів США за курсом НБУ 5,3 грн за 1 долар США станом на 12.01.2006, пеню за прострочення виконання договору з інвестування будівництва житлового будинку у сумі 261 105,00 грн та на користь держави судовий збір за подання позову майнового характеру у розмірі 5 222,1 грн та за подання позову немайнового характеру 640 грн, а всього 5862,1 грн, в іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким розірвати договір про співпрацю з інвестування будівництва житлового будинку №257 від 13.01.2006, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Чорномор`є плюс». Стягнуто з ТОВ «Чорномор`є плюс» на користь ОСОБА_1 кошти по договору про співпрацю з інвестування будівництва житлового будинку № 257 від 13.01.2006, у розмірі 49079,88 доларів США (у зв`язку з інфляцією еквівалент 1 331 384.99677 грн (за курсом НБУ 27.1269 грн за 1 долар США станом на 07.07.2020); кошти по договору про співпрацю з інвестування будівництва житлового будинку в сумі 1 068 494,62 доларів США (у зв`язку з інфляцією еквівалент 28 984 946,707 грн (за курсом НБУ 27.1269 грн за 1 долар США станом на 07.07.2020) та моральну шкоду в розмірі 120 000,00грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ТОВ «Чорномор`є Плюс» був пропущений процесуальний строк у 16 днів, а саме заяву про перегляд заочного рішення суду було подано 26.06.2019. Після подання ТОВ «Чорномор`є Плюс» заяви про перегляд заочного рішення ним до суду не було подано жодного доказу в заперечення позовних вимог. Після скасування заочного рішення Біляївського районного суду від 16.01.2018 ТОВ «Чорномор`є Плюс» до суду жодного документу не надало, відзив не надходив, у жодне засідання представник ТОВ «Чорномор`є Плюс» не з`явився. Апелянт також зазначив про безпідставність зменшення судом розміру пені, а також відмови в задоволенні прозову про стягнення моральної шкоди.

Сторони в судове засідання 08.11.2022 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Поштове повідомлення про вручення апелянту судової повістки, на адресу вказану ним в апеляційній скарзі та за якою останній зареєстрований, повернулося до суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Про зміну місця перебування апелянт суд не повідомляв, отже, слід вважати, що позивач належним чином повідомлений про розгляд справи.

Враховуючи, що справа тривалий час перебуває на розгляді у суді, матеріали справи містять необхідні докази для її вирішення, апеляційний суд дійшов висновку про можливість її розгляду без участі сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 13.12.2022.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 13.01.2006 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чорномор`є Плюс» укладено договір про співпрацю з інвестування будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 .

Об`єктом будівництва за договором є двокімнатна квартира, будівельний номер № НОМЕР_1 , загальною площею 66, 95 кв.м., що повинна бути розташована на 9 поверсі, жилого будинку АДРЕСА_2 , ціною у 261 105,00 грн. (п. п., 1.1, 1.2, 2.2 договору).

Згідно з підпунктом 3.1.1 договору ТОВ «Чорномор`є Плюс» зобов`язалося збудувати і здати в експлуатацію будинок до 1 кварталу 2008 року.

Відповідно до п. п. 5.1 за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства

Згідно з квитанцією №21209 від 29 березня 2007 року позивач перерахував на розрахунковий рахунок ТОВ «Чорномор`є Плюс» первісний внесок у розмірі 39 165,75 грн., що становило 15 % від вартості новозбудованої квартири згідно з п. 2.3 Договору.

30.03.2007 року між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 014/0054/74/72459 за яким банк надав позивачу кредитні кошти у розмірі 41 713 дол. США призначені для використання на споживчі цілі, а саме на придбання квартири, яка будується за адресою: АДРЕСА_3 та на сплату комісії банку за цим договором.

ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» відкривши гривневий розрахунок позивача, зарахувало 221 939,25 грн., що в еквіваленті становило 41 713,00 доларів США та згідно з платіжним дорученням №1 від 03.04.2007 року, перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю «Чорномор`є Плюс» в рахунок сплати за договором №257 про співпрацю з інвестування будівництва житлового будинку від 13.01.2006 року вказані кошти.

Відповідно до листа ТОВ «Черномор`є плюс» від 03.03.2009 будівельні роботи по житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 склали 85%, реальний строк закінчення робіт по вказаному будинку зі здачею в експлуатацію 3-й квартал 2009 року.

Станом на час звернення позивача до суду з даним позовом будівництво вказаного будинку не закінчено.

Вбачається, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 02.12.2015 року у справі №512/6786/15-ц за позовом ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за участю третьої особи ТОВ «Черномор`є плюс», стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 91 655,79 доларів США та судові витрати у сумі 3654,00 грн.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків.

Отже, встановивши, що позивачем належним чином виконано взяті на себе зобов`язання за спірними договором про співпрацю з інвестування житлового будинку, а ТОВ «Чорномор`є Плюс» допущено порушення умов договору, а саме в строк передбачений п. 3.1.1 цього договору не закінчено будівництво та не прийняло об`єкт будівництва в експлуатацію, з урахуванням відсутності форс-мажорних обставин, які б слугували причиною невиконання договірних зобов`язань, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для розірвання договору та стягнення сплачених позивачем на його виконання коштів.

Оскільки вартість об`єкту нерухомості за договором визначена у гривні, грошові кошти за ним вносилися у національній валюті, а не в іноземній чи в еквіваленті до іноземної валюти, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у гривні, а саме у розмірі 261 105 грн., тому апеляційний суд відхиляє посилання апелянта про наявність підстав для стягнення грошових коштів в іноземній валюті в еквіваленті до гривні за курсом НБУ, який становив 27.1269 грн станом на 07.07.2020.

Враховуючи, що розмір нарахованої позивачем неустойки (пені) значно перевищує розмір завданих позивачу збитків, суд першої інстанції з урахуванням положень ч. 3 ст. 551 ЦК України правомірно зменшив розмір пені до розміру основної суми заборгованості, а саме до 261 105,00 грн.

Нарахування пені в іноземній валюті не передбачено законодавством та остання стягується виключно у гривні (постанова ВП ВС у справі №761/26293/16-ц від 20.03.2019).

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Водночас позивач ні суду першої інстанції ні апеляційному суду не надав будь-яких доказів, які б свідчили про те, що внаслідок невиконання умов договору він зазнав погіршення стану свого здоров`я, змінилися його життєві умови, він винаймав квартиру внаслідок чого зазнав душевних страждань.

Отже, висновок суду про відмову в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди є вірним.

Вбачається, що під час розгляду судом першої інстанції даної справи явка відповідача обов`язковою не визнавалася, свої доводи щодо непогодження з вимогами позивача представник відповідача виклав у відзиві на позов, який міститься в матеріалах справи, отже доводи апелянта про те, що відповідач не надавав заперечень проти позову, а суд ухвалив рішення з власної ініціативи є хибними.

Постановляючи ухвалу про скасування заочного рішення судом було встановлено, що відповідач про розгляд справи, призначений на 30.11.2017 не був повідомлений належним чином, був позбавлений можливості в процесі розгляду справи надати відзив, що підтверджується наданими відповідачем доказами, а тому апеляційний суд вважає доводи апелянта про безпідставність скасування заочного рішення та його перегляд безпідставними.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 13.12.2022.

Головуючий:

Судді: