Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді Усатової І.А.,

при секретарі: Омелько Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шкуро Ігор Миколайович, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ганчук Юлія Ярославівна про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати недійсним заповіт, укладений 12.08.2009, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. на бланку ВМЕ 287390, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1334.

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті батька, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть від 20.08.2016, позивачу стало відомо про існування заповіту.

26.08.2016 за заявою позивача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю. Я. зареєстровано спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 44879525 від 26.08.2016, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я.

Пізніше позивачу стало відомо про існування заповіту. Після огляду заповіту від 12.08.2009, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. на бланку ВМЕ 287390, зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за номером 1334.

Позивач вважав, що підпис який міститься у заповіті не належить померлому батьку ОСОБА_4 .

Як зазначає позивач, наявність заповіту від 12.08.2009 підтверджується інформаційною довідкою № 44879295 від 26.08.2016, виданою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я.

Із змісту заповіту від 12.08.2009 вбачається, що ОСОБА_4 заповідав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 все своє майно.

Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати недійсним заповіт, укладений 12.08.2009, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. на бланку ВМЕ 287390, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 1334.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2016 справу передано у провадження суді Усатовій І.А .

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2017 року відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01 червня 2017 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкуро Ігоря Миколайовича оригінал заповіту від 12.08.2009, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. на бланку ВМЕ 287390, зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за номером 1334, а також оригінали всіх документів, які містять підпис ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.06.2018 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Клопотання обґрунтоване тим, що предметом позову по даній справі є визнання заповіту недійсним, а підставою позову є те, що батько позивача ОСОБА_4 не підписував оспорюваний заповіт від 12.08.2009. Сторона позивача вважає, що для правильного вирішення спору та прийняття законного та обґрунтованого рішення необхідно перевірити чи належить підпис, який міститься на заповіті, укладеному 12.08.2009, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. на бланку ВМЕ 287390, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1334.

Від представника відповідачів надійшла заява, в якій останній вказав, що не заперечує проти призначення у справі експертизи, просив проводити розгляд справи без його участі.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26 червня 2018 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1. Чи належить підпис, який міститься на заповіті, укладеному 12.08.2009, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. на бланку ВМЕ 287390, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1334, ОСОБА_4 чи іншій особі?

2. Чи був підпис, який міститься на заповіті, укладеному 12.08.2009, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. на бланку ВМЕ 287390, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1334, виконаний від імені ОСОБА_4 навмисно зміненим почерком?

Також вказаною ухвалою витребувано від Державного нотаріального архіву (м. Київ, Повітрофлотський проспект, 76Г): оригінал заповіту ОСОБА_4 , від 12.08.2009, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. на бланку ВМЕ 287390, зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за номером 1334, а також оригінали всіх документів, які містять підпис ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проведення судової почеркознавчої експертизи, у встановлений законом строк, доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6). Зупинено провадження у справі №760/22530/16-ц на час проведення експертизи.

21 вересня 2018 року від директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Рувіна О.Г. до суду надійшли матеріали справи №760/22530/16-ц з клопотанням експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи у зазначеній вище справі, а саме: оригінал заповіту від імені ОСОБА_4 від 12.08.2009, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М на бланку ВМЕ 287390, зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 1334; вільні зразки почерку та підпису ОСОБА_4 за 2006-2009 роки, які можуть знаходитись у різного роду заявах, посвідченнях, платіжних документах, договорах, листівках, тощо.

У зв`язку з вищенаведеним, з метою розгляду питання про витребування доказів, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.10.2018 поновлено провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 березня 2019 року витребувано від: Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; від Солом`янського районного у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві оригінали всіх документів, які містять підпис ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , які він здійснював під час подання відповідних документів для розірвання шлюбу, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 15.05.1986; від Поштового відділення зв`язку № 138 оригінали всіх документів, які містять підпис ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , які він здійснював під час отримання поштової кореспонденції та відповідних пенсійних виплат. Запитувані матеріали надано за вимогою експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, з метою забезпечення проведення почеркознавчої експерти, відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 26.06.2018.

18.07.2019 року судом отримано повідомлення директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Рувіна О.Г. про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи.

Сторони та треті особи в судове засідання не з`явились, про місце та час судового засідання повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляду справи без його участі.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до заповіту від 12.08.2009, який було підписано ОСОБА_4 та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. на бланку ВМЕ 287390, зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за номером 1334, ОСОБА_4 заповідав все своє майно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Позивач, звертаючись до суд з позовом посилається на те, що підпис який міститься у вищевказаному заповіті не належить його померлому батьку ОСОБА_4 , а тому заповіт має бути визнаний недійсним.

Відповідно до ст.ст.202-204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього кодексу.

За змістом ч.3 ст.203 ЦК України однією із загальних вимог, дотримання якої необхідно для дійсності правочину, є вимога щодо волевиявлення учасника правочину, яке повинно бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до частини другої ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до частини четвертої ст. 1236 ЦК України чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Як вбачається, позивач - ОСОБА_1 не відноситься до категорії осіб, визначених ст. 1241 ЦК України.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач, доводячи позицію викладену в позовній заяві, скористався своїм правом на ініціювання проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Згідно повідомлення директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Рувіна О.Г. про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи вбачається, що 30.08.2018 Київський НДІСЕ Міністерства юстиції України до суду було направлено клопотання про надання оригіналу заповіту від імені ОСОБА_4 від 12.08.2009, що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шкуро І.М. на бланку ВМЕ 287390, вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_4 за 2006-2009 роки. Листом Солом`янського районного суду м.Києва (вих. №760/225530/16-ц/57849/2018 від 18.09.2018) повідомлено Київський НДІСЕ про те, що судом витребувано у Київського державного нотаріального архіву оригінал заповіту від імені ОСОБА_4 та документи, які містять підписи ОСОБА_4 . Також повідомлено, що архів просить повідомити дату надання необхідних документів експертам. Листом від 06.12.2018 Київський НДІСЕ повідомив суд та Київський державний нотаріальний архів у який саме строк можливо надати для проведення судово-почеркознавчої експертизи витребувані документи.

26.04.2019 до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України при супровідному листі суду вих. №760/22530/16- ц/27806/2019 від 25.04.2019 надійшла ухвала судді Усатової І.А. від 26.06.2018 необхідних документів, а також надані матеріали цивільної справи №760/22530/16 (№2/760/1199/18) на 124 арк. з 1 диском. 06.06.2019 до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов лист судді Солом`янського районного суду м. Києва Усатової І.А. вих. №760/22530/16-ц/38206/2019 з копією відповіді начальника Солом`янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_6 про неможливість надати витребувані матеріали. Оскільки клопотання експертів невиконане, а за наявними матеріалами проведення експертизи неможливо, на підставі ч.8 ст. 72 ЦПК України, пп. 1.13., 4.11. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (зі змінами та доповненнями), експерти повідомляють про неможливість надання висновку даної судово-почеркознавчої експертизи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження зазначених ним обставин, при тому, що судомо задоволено клопотання позивача про витребування доказів, а також про проведення судово-почеркознавчої експертизи, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Виходячи з цього, суд вважає, що заповіт 12.08.2009, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. на бланку ВМЕ 287390, зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за номером 1334, складено та підписано ОСОБА_4 .

Суд, керуючись ст.ст. 11, 1216, 1218, 1222-1226, 1233, 1234, 1241, 1247, 1248 ЦК України, статтями 2, 3, 4, 5, 10, 13, 76-82, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шкуро Ігор Миколайович, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ганчук Юлія Ярославівна про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А.Усатова