Провадження № 2/761/2745/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Соломон О.М.,

за участі представника Шевченківської

районної в м. Києві державної адміністрації: Вождаєнко Н.М.,

представника ОСОБА_1 : ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права користування, -

ВСТАНОВИВ:

22.10.2020 року до суду надійшла позовна заява Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В позовних вимогах Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація просить:

визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 ;

усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , шляхом виселення ОСОБА_1 без надання іншого приміщення.

Вимоги Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації обґрунтовані тим, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» затверджено перелік підприємств, організацій та установ, майно яких передається до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій, згідно з додатками 1-10 до цього розпорядження.

Так, додатком 10 таблиці 5 Житлове господарство п. 855 будинок АДРЕСА_3 передано до сфери управління Шевченківської РДА.

Рішенням виконавчого комітету Старокиївської ради народних депутатів від 13.02.1998 р. № 24 ОСОБА_3 (наймач), був виданий ордер на квартиру АДРЕСА_2 .

На підставі довіреності від 07.09.2017 р. наданою ОСОБА_3 гр. ОСОБА_4 (чоловік відповідача) за вищезазначеною спірною адресою була зареєстрована ОСОБА_1 (відповідач).

23 лютого 2018 року ОСОБА_3 (наймач) помер, тому строк дії договору найму спірного житлового приміщення закінчився.

Позивач зазначає, що вказане спірне житлове приміщення не приватизоване та знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Києва.

Відповідач не є членом сім`ї наймача ОСОБА_3 та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , де фактично проживає зі своїм чоловіком ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 не є особою, якій надано право користуватись житлом на підставі ордеру № 24 від 13.02.1998 нарівні з ОСОБА_5 , та спірне приміщення не є для відповідача постійним місцем проживання.

Також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.11.2012 належить Ѕ частка квартири АДРЕСА_5 .

Як зазначає позивач, на протязі двох років було здійснено неодноразово вихід працівників організацій обслуговуючих житловий будинок АДРЕСА_3 , але двері квартири АДРЕСА_2 ніколи ніхто не відчиняв. Так, комісією у складі майстрів ТОВ «Індустріально будівельний холдінг» був складений Акт обстеження від 26.12.2018 про те, що при неодноразовому відвідуванні 22.12.2018 та 26.12.2018 квартири АДРЕСА_2 двері ніхто не відчинив. Комісією у складі майстрів технічної дільниці № 2 обслуговуючої організації ТОВ «Будівельна компанія Фасад Констракшн» ВОП «Михайлівська» був складений Акт обстеження від 05.08.2020 про те, що при неодноразовому виході до квартири АДРЕСА_2 двері ніхто не відчинив. Також, повторно комісією у складі майстрів технічної дільниці № 2 обслуговуючої організації ТОВ «Будівельна компанія Фасад Констракшн» ВОП «Михайлівська» складений Акт обстеження від 16.09.2020 про те, що при неодноразовому виході до квартири АДРЕСА_2 двері ніхто не відчинив. Зі слів мешканця кв. АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 , з`ясовано, що у спірному житловому приміщенні проживає ОСОБА_1 .

Крім того, згідно довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № НОМЕР_1 , виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» з`ясовано, що за період з 01.07.2018 по 01.09.2020 заборгованість за комунальні послуги по спірній квартирі складає 20 995, 85 грн.

Оскільки відповідач не має права користуватись квартирою, тому позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

14.01.2021 року до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на заявлені вимоги, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вона постійно проживає у вказаній квартирі та оплачує житлово-комунальні послуги в повному обсязі. Акти, надані позивачем, про те, що при неодноразовому виході до квартири АДРЕСА_2 двері ніхто не відчинив є неналежними доказами, у зв`язку з тим, що жодним чином не свідчать про відсутність ОСОБА_1 у житловому приміщенні. Також, судовим рішенням у справі №761/29074/19 встановлено правомірність реєстрації та проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 за життя наймача ОСОБА_3 . Відповідач зазначає, що вона вела спільне господарство з ОСОБА_3 (мала сімейні стосунки).

14.01.2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 в якій ОСОБА_1 з врахуванням заяви від 25.05.2021 року просить: визнати за нею право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .

Вимоги зустрічної позовної заяви обґрунтовані тим, що 18.10.2017 року ОСОБА_1 зареєструвалась за адресою: АДРЕСА_1 за згодою наймача ОСОБА_3 та проживала з останнім, вела з ним спільне господарство, що свідчить про проживання однією сім`єю за вищевказаною адресою. Наймач, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Тому, ОСОБА_1 вселившись у жиле приміщення набула права та обов`язки користування останнім нарівні з наймачем. ОСОБА_1 проживає та користується житловим приміщенням на законних підставах, однак відповідач за зустрічним позовом заперечує вказані обставини, тому остання звернулась до суду з метою визнання свого права.

В судовому засіданні, яке відбулось 14.05.2021 року зустрічну позовну заяву було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

28.05.2021 року до суду надійшов відзив Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , в якому представник просить відмовити в задоволенні зустрічного позову, оскільки після смерті наймача немає правових підстав для проживання ОСОБА_1 у квартирі, яка перебуває у комунальній власності.

04.06.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій ОСОБА_1 просить відмовити у первісному позові та задовольнити зустрічний позов, у зв`язку з тим, що вона проживає у вказаній квартирі та оплачує житлово-комунальні послуги в повному обсязі та судовим рішенням у справі №761/29074/19 встановлено правомірність реєстрації та проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 за життя наймача ОСОБА_3 .

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

Представник Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала первісний позов та просила його задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог просила відмовити.

Представник ОСОБА_1 заперечував щодо задоволення первісного позову та просив задовольнити зустрічний позов.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши сторони, свідка, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову на підставі наступного.

Судом та постановою Київського апеляційного суду від 08.07.2020 року (справа №761/29074/19) встановлено, що відповідно до Рішення виконавчого комітету Старокиївської ради народних депутатів від 13.02.1998 р. №24 ОСОБА_3 (наймач), був виданий ордер на квартиру АДРЕСА_2 .

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» затверджено перелік підприємств, організацій та установ, майно яких передається до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій, згідно з додатками 1-10 до цього розпорядження.

Так, додатком 10 таблиці 5 Житлове господарство п. 855 будинок АДРЕСА_3 передано до сфери управління Шевченківської РДА.

Тобто, будинок АДРЕСА_3 , зокрема кв. АДРЕСА_2 , перебуває у комунальній власності та в управлінні Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації.

Відповідно до частин першої та третьої статті 47 Конституції України кожен має право на житло.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР).

У частині першій статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, зокрема, право кожної особи на повагу до свого житла.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Положеннями ст. 64 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Стаття 65 ЖК УРСР визначає, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

В той же час стаття 109 ЖК УРСР визначає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Як стверджує ОСОБА_1 , вона з наймачем ОСОБА_3 в офіційному шлюбі не перебували, однак проживали спільно тривалий час та вели спільне господарство, на підтвердження останнього надала відповідь Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, де працівники поліції зі слів ОСОБА_6 встановили, що ОСОБА_1 проживає в кв. АДРЕСА_2 .

Однак, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вели спільне господарство суду не надано.

Крім того, з відміток в паспорті ОСОБА_1 вбачається, що з 15.09.1993 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Суду не надано доказів, що шлюб між ними припинено. Так само не надано суду доказів, що було встановлено режим окремого проживання подружжя.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жили разом років 5 до того, як він захворів.

З 23.11.2000 року по 20.03.2015 року ОСОБА_1 була зареєстрована в кв. АДРЕСА_4 . І лише з 18.10.2017 року мала зареєстроване місце проживання в кв. АДРЕСА_4 , тобто не мала зареєстрованого місця проживання більше ніж 2,5 роки.

До відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також норми Цивільного кодексу України (ст. 62 ЖК УРСР).

Так, положеннями ч. 1 ст. 781 ЦК України встановлено, що договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (наймач) помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 28.02.2018 року.

Отже, договір найму кв. АДРЕСА_2 , на підставі якого ОСОБА_3 був виданий ордер, припинився в день його смерті.

Судом встановлено, що квартира не приватизована.

Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 08.07.2020 року, справа №761/29074/19, встановлено, що реєстрація місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 відбулась на законних підставах.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.11.2012 належить Ѕ частка квартири АДРЕСА_5 .

Вказану обставину представник ОСОБА_1 в судовому засіданні не спростував.

Крім того, в судовому засіданні представник ОСОБА_1 пояснив, що дійсно квартира АДРЕСА_4 належала на праві власності ОСОБА_4 , однак за договором дарування від 15.11.2018 року квартира була подарована доньці - ОСОБА_9 . Тобто як вбачається, ОСОБА_1 , навмисно погіршила власні умови проживання. Суду не надано доказів, що вказана квартира була відчужена без її згоди (оскільки квартира була набута під час шлюбу, як пояснив представник ОСОБА_1 ).

ОСОБА_1 не надала суду доказів, що кв. АДРЕСА_2 є її місцем проживання, враховуючи що численними актами, які надані позивачем, встановлено, що в квартирі ніхто не проживає.

Суд не може прийняти до уваги як належні докази проживання та відповідно споживання послуг копії квитанцій, які надані до матеріалів справи, оскільки з них не має можливості встановити обсяг спожитих послуг (квитанції лише місять інформацію про нарахування по нормам споживання за кількістю зареєстрованих осіб, оскільки лічильники відсутні), та відсутні відомості що саме ОСОБА_1 їх спожила.

Таким чином, оскільки судовим рішенням встановлено, що реєстрація місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 відбулась на законних підставах, договір найму з ОСОБА_3 припинено, ОСОБА_1 має на праві власності інше житлове приміщення, тому суд не вбачає підстав для задоволення первісного позову в частині вимоги про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування кв. АДРЕСА_2 , однак з урахуванням тієї обставини, що договір найму квартири припинився, у зв`язку зі смертю наймача суд вважає за можливе задовольнити первісний позов в частині вимоги про виселення ОСОБА_1 без надання іншого приміщення.

Щодо зустрічної позовної заяви суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що вона з наймачем ОСОБА_3 проживала однією сім`єю та вела з ним спільне господарство.

Разом з тим, враховуючи вищевстановлене судом, оскільки відсутні докази проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як однієї сім`ї та ведення ними спільного господарства, суд прийшов до висновку, що зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 7, 10, 76-81, 133, 141, 244-245, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст.781 ЦК України, ст.ст. 9, 61, 64, 65, 109 ЖК УРСР, суд

ВИРІШИВ:

Позов Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (, адреса: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 24) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_2 шляхом виселення ОСОБА_1 без надання іншого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації судовий збір в сумі 2 102,00 грн.

В зустрічному позові ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права користування- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 21 листопада 2022 року

Суддя: Н.Г. Притула