Провадження №2/523/3627/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2022 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кисельов В.К., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської Ради, треті особи: Суворовська районна адміністрації Одеської міської Ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування висновку за результатами перевірки підстав реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2022р. автоматичною системою документообігу після повернення з Одеського апеляційного суду було перерозподілено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської Ради, треті особи: Суворовська районна адміністрації Одеської міської Ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування висновку за результатами перевірки підстав реєстрації для розгляду судді Кисельову В.К..

Суддя вважає заявити самовідвід щодо розгляду даної справи з наступних підстав.

Так рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 14.08.2019р. по цивільній справі №523/19130/16-ц (головуючий суддя Кисельов В.К.) за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_1 третя особа: Одеська міська рада, Обслуговуючий кооператив «Житлове об`єднання «Цементник» про визнання недійсним та розірвання договору найму житлового приміщення

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення, -

1. Позовні озовні вимоги ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_2 ) до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_1 третя особа: Одеська міська рада, Обслуговуючий кооператив «Житлове об`єднання «Цементник» про визнання недійсним та розірвання договору найму житлового приміщення, який був укладений між Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради та ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_3 ) щодо кімнати № 8 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 - задоволено частково.

2. Визнано недійсним договір найму житла в будинках комунальної власності від 11.01.2018р., який був укладений між Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради та ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_3 ) щодо кімнати № 8 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Позовні вимоги ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_2 ) до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_1 третя особа: Одеська міська рада, Обслуговуючий кооператив «Житлове об`єднання «Цементник» про розірвання договору найму житлового приміщення, який був укладений між Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради та ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_3 ) щодо кімнати № 8 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 - залишити без задоволення.

4. Стягнуно з Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок, у рівних частках по 352 гривні 40 копійок.

5. Позовні вимоги ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_2 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку у кімнати № 8 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 залишено без задоволення.

6. Позовні вимоги ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_3 ) про виселення без надання іншого жилого приміщення з кімнати № НОМЕР_4 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 задоволено

7. Виселено ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_3 ) з кімнати № 8 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

У цивільній справі №523/11720/18, в позовних вимогах ОСОБА_1 посилалася на те, що з 2000 року та по цей час вона проживає у кімнаті №8 уртожитку за адресою: АДРЕСА_1 та сплачує комунальні послуги. Договір найму, який був укладений 01.03.2004 році, до цього часу не розірваний.

Зазначала, що вона продовжувала проживати у кімнаті АДРЕСА_2 та на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 16.04.2015року (провадження № 22-ц/785/1363/15) по справі №523/19455/13-ц зареєструвала своє місце проживання - 25.04.2015 року, але без її повідомлення, її реєстрація була скасована. Випадково дізнавшись, що її реєстрація була скасована, вона 12.08.2017 року знову звернулася до відповідача із заявою про реєстрацію свого місця живання, у зв`язку із чим, знову надала до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради такі документи:

1.Договір найму з ТОВ «Цемент» від 01.03.2004 року;

2.Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 08.12.2016р. по справі № 523/18441/14-ц;

3.Рішення Апеляційного суду Одеської області від 06.06.2017р. (провадження № 22-ц/785/2373/17;

4.Постанову Вищого Господарського Суду України від 02.04.2014р;

5.Квитанцію про сплату адміністративних послуг.

Однак відповідач надав позивачу протокол про адміністративне правопорушення № П1-11765-2017 від 12.08.2017року, оскільки ОСОБА_1 проживала без реєстрації з 29.01.2016 року.

Отже предметом цивільної справи №523/11720/18є факт проживання ОСОБА_1 у кімнаті № 8 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважаю, що не маю можливості вирішити справу по суті спору, оскільки під час вирішення справи №523/19130/16-ц фактично судом в рішенні вставлений факт неправомірного проживання ОСОБА_1 у кімнаті № 8 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

В даному випадку суддя висловив думку щодо обставин, які є предметом розгляду цивільної справи №523/11720/18.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 р. «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення. Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів цивільного процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору. Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищими інстанціями.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 36, ч. 1 ст. 39 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Заявити самовідвід по справі.

2.Справу передати до канцелярії суду для здійснення повторного автоматичного розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.К. Кисельов