Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1949/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2022 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., за участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 , відповідачки ОСОБА_4 , представника відповідачки ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Виноградівського нотаріального округу Гонтар Людмила Іванівна, про визнання недійсним відмов від прийняття спадщини та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

09.04.2021 позивачі ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Виноградівського нотаріального округу Гонтар Л.І. та просили визнати недійсними подані ними відмови від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 та визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7 в 3 (три) місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

18.08.2021 позивач ОСОБА_6 подав до суду заяву про відмову від позову в порядку п.1 ст.206 ЦПК України.

Ухвалою суду від 07.12.2021 відмову ОСОБА_6 від позову прийнято і закрито провадження у справі в частині заявлених ним позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів та відповідачки - ОСОБА_7 . Після її смерті вони, як спадкоємці, досягли домовленість про те, що земельний пай який належав ОСОБА_7 в розмірі 0,30 га успадковується ОСОБА_4 та на неї переписується частина земельної ділянки, яка належала ОСОБА_8 в розмірі 0,05 га, а ОСОБА_4 в подальшому не буде мати претензій до будинку батька - ОСОБА_6 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та який батько прийняв рішення подарувати ОСОБА_1 . В подальшому ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до приватного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу Гонтар Л.І. з метою оформлення спадщини, а саме: земельного паю. Там було роз`яснено про необхідність оформлення заяв про відмову від успадкування паю позивачів на користь відповідачки. Не знаючи, що у склад спадщини входить частина житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і маючи намір відмовитись тільки від земельного паю ОСОБА_1 11.01.2021 р. та його батько ОСОБА_6 підписали заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4 ОСОБА_2 04.12.2020 р. оформила заяву про відмову від прийняття спадщини в Великоком`ятській сільській раді. При цьому в заяві чітко вказала, що на день смерті ОСОБА_7 , залишився державний акт на право приватної власності на землю серія ІУ-ЗК №002568 від 06.06.2003 року №289 виданий Виноградівською державною адміністрацією. 02 квітня 2021 року ОСОБА_8 разом з ОСОБА_1 звернулися до приватного нотаріусу з метою оформлення договору дарування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Приватним нотаріусом було роз`яснено, що 1/2 вказаного житлового будинку прийнято у спадщину ОСОБА_4 і укладення договору дарування всього житлового будинку є неможливим. Позивачі не розуміли, що їх відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною від частини житлового будинку, що вони позбавляють себе права розпоряджатись в подальшому частиною житлового будинку. Позивачі вважали, що їх заяви стосуються виключно права на земельний пай. Таким чином, на момент звернення до нотаріуса, сільської ради позивачі не розуміли природу та наслідки вчинення ними одностороннього правочину - відмову від спадщини, має місце помилка спадкоємця щодо обставин, які мають істотне значення (щодо прав та обов`язків спадкоємця). За таких обставин позивачі просять суд подані ними відмови від прийняття спадщини визнати недійсними і враховуючи, що в їх діях при оформленні заяв про відмовлення від спадщини мала місце помилка, просять визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7 в 3 (три) місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Відповідачка ОСОБА_4 подала до суду відзив на позовну заяву, який мотивує тим, що закон надає спадкоємцю право прийняти або не прийняти спадщину, при цьому часткове прийняття чи часткова відмова від прийняття спадщини законодавством не передбачена. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Звернувшись до суду з позовом, позивачі посилаються на вчинення 11 листопада 2021 року та 04 грудня 2021року відмов від прийняття спадщини (після смерті спадкодавця ОСОБА_7 ) під впливом помилки, визначивши правовою підставою позову правила статті 229 ЦК України. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним. В даному випадку, позивачі вказують, що мала місце помилка щодо прав та обов`язків спадкоємця, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_1 02.04.2021 р. звернувшись до приватного нотаріуса після оформлення оспорюваних заяв про відмову від спадщини мали на меті оформити договір дарування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 якого прийнята у спадщину відповідачкою. Тобто, дана обставина не існувала на момент вчинення позивачами оспорюваних заяв про відмову від спадщини, а тому не могла вплинути на волевиявлення позивачів. Крім того, при прийнятті заяв приватним нотаріусом та секретарем сільської ради позивачам роз`яснено юридичні наслідки такої відмови та зміст статей 225, 229-231, 233, 1273-1275 ЦК України, що свідчать про обізнаність позивачів зі своїми правами як на прийняття спадщини, так і на відмову від неї. Незважаючи на це, правом на відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини позивачі не скористались. Вказує, що не претендує на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 і тому не подавала нотаріусу заяву на отримання свідоцтва про право на спадщину щодо нього. В поданій заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2021 міститься інформація, яка була відома відповідачці на той час. При оформленні спадщини їй не було відомо про нерухоме майно - житловий будинок, який може бути спільною сумісною власністю подружжя померлої та про документи які б підтверджували право власності спадкодавця ОСОБА_7 на це майно. Вважає, що в порушення принципу змагальності позивачами не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, про те, що заяви про відмову від прийняття спадщини були складені ними внаслідок помилки щодо природи вказаного правочину, їх прав та обов`язків, у зв`язку з чим просить суд у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві і просили суд такі задоволити в повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги також підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві і просила суд такі задоволити.

Відповідачка ОСОБА_4 та представник відповідачки ОСОБА_5 в судовому засіданні 16.02.2022 вимоги позову не визнали з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, в задоволенні позову просили суд відмовити в повному обсязі за недоведеністю позовних вимог.

Після оголошення перерви в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4 та представник відповідачки ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим подальший розгляд справи проведено у їх відсутність.

Третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Виноградівського нотаріального округу Гонтар Л.І. будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася та надіслала до суду заяву (відзив на позовну заяву), відповідно до якої справу просила розглянути у її відсутність, повністю підтримала вимоги позивачів та просила суд такі задоволити (а.с. 36). Заяву мотивувала тим, що 04 грудня 2020 року до неї звернулась ОСОБА_4 із заявою про відкриття спадщини за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 матір`ю ОСОБА_7 . Під час підготовки документів спадкової справи № 40/2020 за померлою ОСОБА_7 , при визначенні кола спадкового майна померлої, в присутності спадкоємців померлої (позивачів, відповідача по справі) було визначено, що померлій належать на праві особистої приватної власності дві земельні ділянки, отримані нею в порядку безоплатної приватизації на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІУ-ЗК № 002568, виданого Виноградівською райдержадміністрацією 09.06.2003 року. Спадкоємці узгодили, що саме ці дві земельні ділянки є спадковим майном померлої і погодились, що їх успадкує ОСОБА_4 . Оскільки це спадкове майно було особистою власністю померлої дружини, ОСОБА_6 (чоловік померлої) на отримання Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, не претендував, а від прийняття спадщини саме на це спадкове майно (дві земельні ділянки) відмовився і саме від цього спадкового майна відмовився син померлої - ОСОБА_1 ,1976 р.н., в поданій їй, нотаріусу заяві. Відомостей, що померлій належить ще якесь майно (в т.ч. частка житлового будинку) не було. Інакше, заяви спадкоємців були б зовсім іншого змісту. Відповідач ОСОБА_4 в поданій заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину вказала, що на день смерті ОСОБА_7 залишилось спадкове майно, яке складається тільки з вищезгаданих земельних ділянок, на які нотарісусом і було видано два Свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_4 . Якщо відповідач ОСОБА_4 претендувала і на якесь інше спадкове майно, то вона подала неправдиву інформацію щодо майна, на яке мала намір отримати свідоцтва про право на спадщину, тому позовні вимоги інших спадкоємців є законними і підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати сторін ОСОБА_7 , що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6).

Як стверджують позивачі та не заперечено відповідачкою, між сторонами було досягнуто домовленість, що спадкове майно дві земельні ділянки, що належали померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІУ-ЗК № 002568, виданого Виноградівською РДА 09.06.2003 , успадкує відповідачка ОСОБА_4 .

Для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідачка ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального кругу Гонтар Л.І. і приватним нотаріусом було заведено спадкову справу № 40/2020 (а.с. 36).

Статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Позивачам відомо не було, що до кола спадкового майна входить також частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , і за для оформлення відповідачкою права на спадщину на земельні ділянки 11.01.2021 позивач ОСОБА_1 подав до приватного нотаріуса Гонтар І.І. спірну заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7 на користь своєї сестри відповідачки ОСОБА_4 , де вказано, що позивач відмовляється від прийняття спадщини де б вона не була та з чого б не складалась (а.с. 8).

Спірна заява про відмову від спадщини на користь відповідачки ОСОБА_4 була подана також і позивачкою ОСОБА_2 - 04.12.2020 в Великоком`ятській сільській раді. При цьому в заяві позивачка чітко вказала, що на день смерті ОСОБА_7 залишився державний акт на право приватної власності на землю серія ІУ-ЗК №002568 від 06.06.2003 року №289 виданий Виноградівською державною адміністрацією. Разом з тим позивачка зазначила у даній заяві, що відмовляється від прийняття спадщини, що залишилися після смерті її матері ОСОБА_7 на користь відповідачки ОСОБА_4 (а.с.7).

ОСОБА_9 у поданій заяві до приватного нотаріуса вказала, що до складу спадкового майна входять тільки земельні ділянки і приватний нотаріус видала на ім`я відповідачки два свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки.

Суд встановив, що подаючи спірні заяви про відмові від спадщини позивачі допустилися помилки, так як вважали, що відмовляються тільки від земельних ділянок.

Згідно з частинами 3, 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 3 цієї статі Кодексу передбачено якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За правилами ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" вказано, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. У разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених ст.ст. 225, 229-231, 233 ЦК України.

Відмова від спадщини є безумовною та беззастережною. Якщо у спадкоємця протягом шести місяців з дня відкриття спадщини виникає бажання отримати спадщину, то він або його представники можуть відкликати заяву про відмову від спадщини та в встановленому законом порядку подати заяву про прийняття спадщини. Відмова від спадщини на користь іншого спадкоємця має носити добровільний характер та повинна бути здійснена згідно з правилами про дійсність правочинів. Тобто заява повинна бути здійснена особою, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, в момент здійснення заяви особа не повинна знаходитись під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини. Якщо така заява мала місце, то вона в судовому порядку може бути визнана недійсною.

За змістом статті 229 ЦК України, під помилкою розуміється неправильне, помилкове, таке, що не відповідає дійсності уявлення особи про природу чи елементи вчинюваного нею правочину. Законодавець надає істотне значення помилці щодо: природи правочину; прав та обов`язків сторін; властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність; властивостей і якостей речі, які значно знижують можливість використання за цільовим призначенням.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення.

За таких встановлених в судовому засіданні обставин на підставі наданих стронами доказів, суд приходить до висновку, що позивачі не розуміли, що їх відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною від частини житлового будинку, що вони позбавляють себе права розпоряджатись в подальшому частиною житлового будинку. Позивачі вважали, що їх заяви стосуються виключно права на земельний пай.

Таким чином, оскільки на момент звернення до нотаріуса, сільської ради позивачі не розуміли природу та наслідки вчинення ними одностороннього правочину - відмови від спадщини, має місце помилка спадкоємця щодо обставин, які мають істотне значення (щодо прав та обов`язків спадкоємця), у зв`язку з чим спірні відмови від прийняття спадщини слід визнати недійсними та визначити відповідачам додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7 .

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, судові витрати понесені позивачами при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволити.

Визнати недійсною відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати недійсною відмову ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (три) місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в 3 (три) місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.12.2022.

ГоловуючийТ. Ю. Левко