Справа № 214/2919/22
2/214/3822/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 грудня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 10.10.2008 року Центрально- Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №674.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивачка зазначила, що 10 жовтня 2008 року Центрально - Міським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №674. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона постійно проживає разом із своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Як мати свого сина, вона постійно піклується належним чином про нього, здійснює усі обов`язки мами у повному обсязі, зокрема, приймає постійно участь у його вихованні, постійно відвідує з сином дитячий ясла - садок АДРЕСА_2 . Натомість відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй, позивачці, та дитині душевні страждання. Фактичні шлюбні стосунки з відповідачем були розірвані ними ще на початку 2022 року, внаслідок різних поглядів на подальше спільне сімейне життя та виховання дитини. Збереження та подальше існування шлюбних відносин з відповідачем вважає неможливим, оскільки на теперішній час, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують нормальних шлюбних відносин, у них практично відсутнє спілкування, тобто не реалізуємо належні нам права та обов`язки подружжя, передбачені Сімейним кодексом України. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їх сім`ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, як то передбачено нормами ст.ст. 54,55 СК України. Додатково звертає увагу суду, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. Більше того, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Рішення про розірвання шлюбу вона прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примирятись з відповідачем вони пробували неодноразово та протягом останніх 5 місяців, однак все безрезультатно. А тому, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить її інтересам, інтересам відповідача та інтересам їхньої дитини. Спору про спільне майно немає. Постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про прав на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що відповідно до ст. 104 СК шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя чи оголошення його померлим, а також шляхом його розірвання за заявою подружжя або одного з них судом чи органом реєстрації актів цивільного стану. Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності у подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явленим одним із подружжя. Обставин які б перешкоджали розірванню шлюбу саме в такий спосіб - немає.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву не подав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за згодою позивачки судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні дослідженні наступні письмові докази: свідоцтво про шлюб (а.с.12), свідоцтво про народження (а.с.13), довідки (а.с. 14,15), характеристика (а.с. 16), довідка (а.с. 17).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належним доказом: свідоцтво про шлюб (а.с.12), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування сторін у шлюбі.

Суд вважає належним доказом свідоцтво про народження (а.с.13), так як цей доказ підтверджує той факт, що у сторін в шлюбі народилася дитина.

Суд вважає неналежними доказами: довідки (а.с. 14,15), характеристику (а.с. 16), довідку (а.с. 17), так як ці докази стосуються предмета позову.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази, які визнані належними, допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази, які визнані допустимими та належними, є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

10.10.2008 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Центрально- Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №674, що вбачається зі свідоцтва (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13).

Спільне життя між сторонами не склалося, сторони спільне господарство не ведуть шлюбні відносини не підтримують.

Вказані обставини встановлені поясненнями позивачки, викладеними в змісті позову, та не спростовані жодними доказами з боку відповідача.

До взаємин між сторонами належить застосувати норми СК України.

Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання.

Таким чином, суд вважає, що збереження шлюбу між подружжям неможливе, оскільки це суперечитиме інтересам позивачки, відзив із викладенням заперечень проти розірвання шлюбу, клопотання про надання строку на примирення, відповідачка не надавала, тому позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в сумі 1984 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 3, 110-115 СК України, ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10.10.2008 року Центрально- Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №674 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , витрати по сплаті судового збору в сумі 1984 грн. 80 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов