Справа №932/89/21
Провадження №2др/932/23/21
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«13» травня 2022 року м.Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Цитульського В.І.
секретаря судового засідання Мудраченко Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали цивільної справи за клопотанням адвоката Григорєвої О.І. в інтересах відповідача ОСОБА_1 про розподіл витрат в разі залишення позову без розгляду, -
18 жовтня 2021 року від представника відповідача адвоката Григор`євої О.І. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просить суд стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи у розмірі 6 000 грн. В обґрунтування зазначила, що в провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка за заявою представника позивача була залишена без розгляду. З метою належного захисту своїх прав та інтересів ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги №22/01 від 22.01.2021 з адвокатом Григор`євою О.І. Понесені витрати на правничу допомогу складають 6 000 грн. Враховуючи зазначене, просить стягнути відповідну суму на підставі ч.ч.5,6 ст. 142 ЦПК України.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, причини не явки не повідомили. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи вищезазначене, суд, вважає за доцільне розглянути заяву про відшкодування судових витрат без участі сторін.
Згідно із ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Частиною 1статті 133ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. 1ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Приписами ч. 2ст.137ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Також Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу ОСОБА_1 у зазначеній справі на підставі договору про надання правової допомоги №22/01 від 22 січня 2021 року надавала адвокат Григор`єва О.І.
Згідно акту наданих послуг по договору про надання правової (правничої) допомоги №22/01 від 11 жовтня 2021 року загальна вартість наданих послуг складає 6000 грн.
На підтвердження виконання умов вказаного договору адвокатом надано договір про надання правової допомоги №22/01 від 22 січня 2021 року; акт про надані послуги від 11.10.2021, прибутковий касовий ордер №22 від 07 серпня 2021 року на суму 6 000 грн.
Верховний Суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України).
Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Також слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції.
З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу у заявленому розмірі 6000 гривень, а також враховуючи, що позов залишено без розгляду, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 6 000 гривень.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 260, 261, 270, 352 ЦПК України, суд
Клопотання адвоката Григор`євої О.І. в інтересах відповідача ОСОБА_1 про розподіл витрат в разі залишення позову без розгляду - задовільнити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.
Повний текст додаткового рішення суду складений та проголошений 13 травня 2022 року.
Суддя: В.І.Цитульський