Справа № 308/2125/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 червня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Шумило Н.Б.

за участю секретаря Луцака В.Я.

прокурора Косей Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Керівника Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державне підприємство «Ужгородське лісове господарство», про відшкодування майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи

Керівник Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державне підприємство «Ужгородське лісове господарство», у якому просить стягнути з відповідачів пропорційно з кожного на користь держави в особі Середнянської селищної ради суму 33 246,92 грн. шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, шляхом їх зарахування одержувачам: 50 відсотків до спеціального фонду місцевого бюджету Середнянської селищної ради, що складає суму 16 623,46 грн., 20 відсотків до Спеціального фонду бюджету Закарпатського обласного бюджету, що складає суму 6649,39 грн., та 30 відсотків до Державного бюджету України, що складає суму 9974,10 грн., зарахувавши кошти на рахунок, відкритий в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Закарпатській області та стягнути з відповідачів судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.07.2021, який набрав законної сили, судом встановлено, що 19 жовтня 2020 року гр. ОСОБА_1 , за попередньою змовою з гр. ОСОБА_2 , перебуваючи на території лісового фонду, а саме в кварталі 38 виділу 15 Анталовецького лісництва, урочищі «Гостра Гора» ДП «Ужгородське ЛГ», в особистих цілях, умисно, з корисливою метою, без будь-якого дозволу та відповідних документів, всупереч встановленому законом порядку, всупереч ст. 66 Конституції України, яка зобов`язує кожного не заподіювати шкоду природі, порушуючи порядок спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761, без будь-якого на те дозволу та відповідних документів, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання за допомогою бензопили та сокири вчинили самовільну рубку 22 дерев з яких 5 дерев породи «дуб» різного діаметру, а саме: 11,14,15,16,16,18,18,22,23,23,24,25,27,28,30 сантиметрів, а також 2 сироростучих дерева породи «бук» діаметром 18 і 22 сантиметри. У подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за допомогою гужового транспорту самовільно зрубану деревину з місця події вивезли та були виявлені працівниками лісової охорони ДП «Ужгородське ЛГ». Внаслідок незаконних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_3 державі, згідно розрахунку, проведеного на підставі постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», завдано істотну майнову шкоду на загальну суму 33 246 гривень 92 копійки. Вищезазначений вирок ніким не оскаржений та набрав законної сили. Вказано, що Державне підприємство «Ужгородське ЛГ» є постійним лісокористувачем.

У позові зазначається, що під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 246 КК України цивільний позов не пред`являвся. До теперішнього часу збитки, завдані незаконною порубкою лісу, не відшкодовані, Середнянською селищною радою жодних заходів щодо стягнення з відповідача шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням не вжито, що свідчить про неналежне здійснення сільською радою, наданих законом повноважень. Зокрема, листом №01-26/140 від 25.01.2022 Середнянська селищна рада повідомила Ужгородську окружну прокуратуру про невжиття нею заходів цивільно-правового характеру у спірних правовідносинах. Прокурор посилається на те, що незаконна порубка лісу та невідшкодування у подальшому збитків, завдає істотної шкоди місцевим бюджетам та регіональному розвитку, підриває матеріальну основу місцевого самоврядування, що у свою чергу негативно впливає на екологічну обстановку та економічну незалежність та безпеку держави. Враховуючи це, Ужгородська окружна прокуратура звернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі Середнянської селищної ради про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, оскільки незаконна порубка лісу заподіює істотну шкоду економічним інтересам держави, що виявляються у грошових збитках, а саме: вилучення у держави вартості пошкодженої або знищеної деревини, недотримання доходів від використання деревини, яку лісокористувач мав реальну можливість одержати, витрати на лісовідновлення зрубаних лісових ділянок, витрати на прибирання місць рубок від порубкових решток тощо.

Процесуальні дії по справі:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію ухвали направлено учасникам справи (а.с.40-41).

Прокурор Косей Н.В. у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі із підстав зазначених у ньому та просила задовольнити. Вказала, що шкоду завдану кримінальним правопорушенням відшкодовано не було, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Проти заочного розгляду справи не заперечила.

У судове засідання Середнянська селищна рада Ужгородського району Закарпатської області свого повноважного представника не направила, про дачу, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на електронну пошту. Клопотань на адресу суду не надходило.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності та відзиву не подавали. Враховуючи наведене, заслухавши думку прокурора, судом ухвалено провести розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державного підприємства «Ужгородське лісове господарство» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. При цьому, 15.04.2022 року на електронну адресу суду від представника третьої особи адвоката Левицького А.О. надійшло клопотання, згідно якого просив розгляд даної справи здійснити без участі представника ДП «Ужгородське ЛГ», позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника третьої особи, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.

У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення).

Крім того, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи що позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.07.2021 року у справі №308/14218/20 затверджено угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік із покладенням на підставі ст.76 КК обов`язків. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік із покладенням на підставі ст.76 КК обов`язків. Вказаний вирок набрав законної сили 23.08.2021 року (а.с.9-12).

Судом у вироку визнано доведеним, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у світлу пору доби в селі Лійці, Ужгородського району Закарпатської області, в порушення вимог ст. ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового Кодексу України, ст.ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за попередньою змовою із гр. ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території лісового фонду, а саме в кварталі 38 виділу 15 Анталовецького лісництва Державного підприємства «Ужгородське лісове господарство», шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, за допомогою бензопили та сокири вчинив самовільну рубку 22 дерев з яких 5 дерев породи «Дуб» різного діаметру, а саме, 22, 25, 26, 30, 32 см та 15 дерев породи «Бук» різного діаметру, а саме, 11, 14, 15, 16. 16, 18. 18, 22, 23, 23, 24, 25, 27. 28, 30, см, а також 2 сироростучих дерева породи «Бук» діаметром 18, 22 см. У подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за допомогою гужового транспорту самовільно зрубану деревину з місця події вивезли та були виявлені працівниками лісової охорони ДП «Ужгородського ЛГ». Внаслідок незаконних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 державі в особі ДП «Ужгородського ЛГ», згідно розрахунку, проведеного на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», заподіяно істотну майнову шкоду на загальну суму 33 246,92 гривень.

Згідно акту огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 19.10.2020 року у кварталі 38 виділу 15 ДП «Ужгородське лісове господарство» Анталовецького лісництва ур. «Гостра гора» було виявлено незаконну рубку сухостійних дерев породи «Дуб» діаметру 22, 25, 26, 30, 32 см, сухостійних дерев породи «Бук» діаметру 11, 14, 15, 16, 16, 18, 18, 22, 23, 23, 24, 25, 27, 28 см, та сироростучих дерева породи «Бук» діаметром 18, 22 см. В результаті цього порушення заподіяно шкоду лісовому господарству на суму 33 246,92 грн., що розраховано за постановою Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» (а.с.21-22).

Ужгородська окружна прокуратура звернулася до ДП «Ужгородське ЛГ» із запитом від 28.12.2021 року за №07.53-104-6509ВИХ-21 згідно якого просила надати розрахунок шкоди, завданої лісовому господарству незаконною рубкою у кварталі 38 виділі 15 Анталовецького лісництва та інформацію, чи вживалися заходи щодо відшкодування завданої шкоди (а.с.20).

Відповіддю директора Державного підприємства «Ужгородське лісове господарство» Я.М. Кополовець від 25.01.2022 року за №03-53 повідомлено, що заходи для відшкодування шкоди внаслідок вчинення незаконної рубки в Анталовецькому лісництві у кварталі 38 виділі 15 не проводилися (а.с.29).

Згідно розрахунків шкоди заподіяної лісовому господарству внаслідок самовільної рубки у кварталі №38, виділ 15, пл. 6,0 га, загальний розмір шкоди становить 33 246,92 грн. (а.с. 25,30).

До позову долучено план-копію із планшету Анталовецького лісництва ДП «Ужгородський лісгосп» самовільної рубки 19.10.2020 року кварталу №38 виділу №15 площа 6,0 га (а.с.23), польові перелікові відомості самовільної рубки в кварталі №38 виділі №15 площа 6,0 га, у якому зазначено діаметр, породу та кількість самовільно зрубаних дерев (а.с.24), таблицю переводу пня на висоту 1,3 м самовільної рубки в кварталі №38, виділі №15, пл.6,0 га (а.с.26) та детальну матеріальну-грошову оцінку лісосіки №881 від 19.10.2020 року (а.с.27).

До позову було долучено бланк із наступними реквізитами грошового стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності: Середнянська селищна ТГ, ГУК у Закарпатській області/Середнян. тг/ 24062100, 37975895, рахунок №UA0007479 (а.с.31).

Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Представництво прокурором інтересів держави в суді

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року Конституцію України доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положеннями ч.3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України, зокрема у частині третій, четвертій статті 56 цього Кодексу визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Системне тлумачення частин четвертої, п`ятої статті 56 ЦПК України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 уточнила свої висновки, зроблені, зокрема у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, вказавши, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Верховний Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може захищати інтереси держави. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обгрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (провадження № 14-350цс19) з посиланням на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19).

Ужгородська окружна прокуратура звернулася до Середнянської ОТГ із запитом від 19.01.2022 року за №07.53-104-384ВИХ-22, у якому керуючись ст.23 Закону України «Про прокуратуру» просив у строк до 25.01.2022 року надати інформацію: 1) чи відшкодовано шкоду, заподіяну незаконною рубкою у кварталі 38 виділі 15 Анталовецького лісництва, заподіяну 19.10.2020; 2) чи вживалися Середнянською ОТГ заходи позовного характеру, направлені на відшкодування шкоди, завданої лісовому господарству незаконною рубкою у кварталі 38 виділі 15 Анталовецького лісництва 19.10.2020 з долученням належним чином засвідчених підтверджуючих документів (копій позовної заяви тощо) або повідомити причину невжиття заходів позовного характеру; 3) надати реквізити Середнянської ОТГ та документи про правонаступництво (а.с.15-16).

Середнянська селищна рада листом від 25.01.2022 року за №01-26/140 у відповідь на вказаний вище запит від 19.01.2022 року проінформувала, що відсутні відомості щодо відшкодування шкоди, заподіяної незаконною рубкою у кварталі 38 виділі 15 Анталовецького лісництва, яка мала місце 19.10.2020, у Середнянській селищній раді. У зв`язку із тим, що Середнянська селищна, рада Ужгородського району не була стороною у справі та селищній раді не було відомо про вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.07.2021 року, ними не вживались заходи позовного характеру (а.с.17).

Ужгородська окружна прокуратура звернулася до Середнянської селищної ради із повідомленням в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» від 07.02.2022 року за №07.53-104-848ВИХ-22, у якому проінформовано про обставини, встановлені вироком Ужгородського міськрайонного суду від 21.07.2021 року та зазначено, що Ужгородською окружною прокуратурою буде здійснюватися представництво в суді законних інтересів держави в особі Середнянської селищної ради у зв`язку з їх порушенням, а саме не надходженням відповідних коштів до бюджету селищної ради шляхом заявлення позовної заяви в інтересах Середнянської сільської ради, третя особа (без самостійних вимог) на боці позивача Державне підприємство «Ужгородське лісове господарство» у Закарпатській області про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, внаслідок незаконної рубки дерев в сумі 33 246,92 грн. з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (пропорційно з кожного) (а.с.13-14).

Середнянська селищна рада Ужгородського району до суду із позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконної порубки дерев, не зверталася.

Вказане свідчить про усвідомлену пасивну поведінку уповноваженого суб`єкта владних повноважень щодо нездійснення захисту інтересів держави.

Сам факт незвернення до суду Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав за мету отримати відшкодування шкоди, свідчить про те, що вказаний орган місцевого самоврядування не виконує (неналежно виконує) свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, про що і було зазначено у даній позовній заяві.

Таким чином, прокурор, звертаючись до суду із позовом, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, обґрунтував неналежне, на його думку, здійснення захисту інтересів держави Середнянською селищною радою, яка не вжила заходів щодо подання позовної заяви до суду.

У даному випадку інтерес держави полягає у стягненні шкоди та нанесених збитків, оскільки Середнянською селищною радою не вжито заходів щодо стягнення таких.

Суд враховує, що частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає можливість оскарження суб`єктом владних повноважень наявності підстав для представництва його інтересів прокурором і таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Середнянська селищна рада Ужгородського району Закарпатської області наявність підстав для представництва прокурором в суді не оскаржувала, заперечень проти представництва прокурором інтересів держави в її особі не висловлювала.

Застосоване судом законодавство, позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Згідно з ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України).

У частині 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначено способи захисту цивільних справ та інтересів судом.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно ст.16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Положеннями ст. 66 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Статтею 1 Лісового кодексу України встановлено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Згідно ст.7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 64 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.

Спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно (стаття 69 ЛК України).

Відповідно до ч.2 ст.24 Лісового кодексу України збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону.

Порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону (ч.1 с.105 ЛК України).

Пунктом 1 ч.2 ст.105 ЛК України передбачено, що іідповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Відповідно до ст. 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

За змістом ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно положень ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК України).

Загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.07.2021 року у справі №308/14218/20, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19.10.2020 року у світлу пору доби в селі Лійці, Ужгородського району Закарпатської області, незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), перебуваючи на території лісового фонду, а саме в кварталі 38 виділу 15 Анталовецького лісництва Державного підприємства «Ужгородське лісове господарство», шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, за допомогою бензопили та сокири вчинив самовільну рубку 22 дерев з яких 5 дерев породи «Дуб» різного діаметру, а саме, 22, 25, 26, 30, 32 см та 15 дерев породи «Бук» різного діаметру, а саме, 11, 14, 15, 16. 16, 18. 18, 22, 23, 23, 24, 25, 27. 28, 30, см, а також 2 сироростучих дерева породи «Бук» діаметром 18, 22 см. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 державі в особі ДП «Ужгородського ЛГ», згідно розрахунку, проведеного на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», заподіяно істотну майнову шкоду на загальну суму 33 246,92 гривень.

Частинами 1,7 ст.128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що цивільний позов про відшкодування вказаної шкоди, завданою незаконною порубкою дерев, до обвинувачених у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, та вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Відтак, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, та одночасно передбачає презумпцію вини, як то, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, у деліктних правовідносинах саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини, якщо позивачем доведено завдання йому шкоди.

Прокурором, шляхом надання суду належних, допустимих і достовірних доказів у їх сукупності, доведено факт незаконної порубки відповідачами дерев на території лісового фонду, а саме в кварталі 38 виділу 15 Анталовецького лісництва Державного підприємства «Ужгородське лісове господарство» та доведено, що такими діями заподіяно шкоду у розмірі 33 246,92 гривень.

Відповідачі своєї вини у заподіянні шкоди не спростували, при цьому, їх вина встановлена у вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.07.2021 року у справі №308/14218/20.

Завдані державі збитки у розмірі 33 246,92 гривень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в добровільному порядку відшкодовано, що підтверджується листом Середнянської селищної ради від 25.01.2022 року за №01-26/140 та відповіддю директора Державного підприємства «Ужгородське лісове господарство» Я.М. Кополовець від 25.01.2022 року за №03-53. Доказів на спростування наведеного суду надано не було.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, ст. 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 142 Конституції України, ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно п. «ї» ч. 1 ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Пунктом «г» частиною 4 статті 47 цього Закону передбачено утворення місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Згідно з ч.1 ст.29 Бюджетного кодексу України до доходів Державного бюджету України включаються доходи бюджету, за винятком тих, що згідно із статтями 64, 66, 69, 69-1 та 71 цього Кодексу закріплені за місцевими бюджетами.

Згідно п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міста Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні.

Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 384/1080/16-ц.

Враховуючи, що матеріалами справи доведено, що відповідачами внаслідок незаконної порубки дерев було завдану навколишньому природному середовищу шкоду в розмірі 33 246,92 гривень, між неправомірними діями відповідачів та завданою шкодою існує причинний зв`язок, доказів на спростування вини, та, , спростування заподіяння шкоди на заявлену суму відповідачами суду не надано, відомостей про те, що вказана сума відшкодована відповідачами надано не було, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач звільний від сплати судового збору відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та позовні вимоги задоволено повністю, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню 2 481 грн. судового збору, по 1 240,50 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 1166 ЦК України, ст. ст.17, 105, 107 Лісового Кодексу України, ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 29, 69-1 Бюджетного кодексу України, ст.ст. 12,13, 76-81, 82, 89, 141, 263-265, 280, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Керівника Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державне підприємство «Ужгородське лісове господарство», про відшкодування майнової шкоди, - задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , пропорційно з кожного, на користь держави в особі Середнянської селищної ради суму 33 246 (тридцять три тисячі двісті сорок шість) гривень 92 копійки шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, шляхом їх зарахування одержувачам: 50 відсотків до спеціального фонду місцевого бюджету Середнянської селищної ради, що складає суму 16 623 (шістнадцять тисяч шістсот двадцять три) гривні 46 копійок, 20 відсотків до Спеціального фонду бюджету Закарпатського обласного бюджету, що складає суму 6 649 (шість тисяч шістсот сорок дев`ять) гривень 39 копійок, та 30 відсотків до Державного бюджету України, що складає суму 9 974 (дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) гривні 10 копійок, зарахувавши кошти на рахунок, відкритий в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Закарпатській області за наступними реквізитами: Середнянська селищна ТГ, ГУК у Закарпатській області/Середнян. тг/ 24062100, 37975895 розрахунковий рахунок №UA0007479, код ЄДРПОУ- 04349923.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 1 240 (одну тисячу двісті сорок) грн. 50 коп. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1 240 (одну тисячу двісті сорок) грн. 50 коп. судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Ужгородська окружна прокуратура, місцезнаходження: 88000, Закарпатська обл., м.Ужгород, вул. Небесної Сотні,6,

в інтересах держави в особі:

Середнянська селищна рада Ужгородського району Закарпатської області, місцезнаходження - 89452, Закарпатська область, Ужгородський район, смт. Середнє, вул. Закарпатська, буд. 63, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер невідомо, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер невідомо, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Державне підприємство «Ужгородське лісове господарство», місцезнаходження: 89411, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Камяниця, вул.Першотравнева, 42, .

Повне заочне рішення суду складено 20 червня 2022 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило