Справа № 758/6237/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Ларіонова Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиної А.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Кибала А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та виселення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач в липні 2020 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з вказаним позовом, в якому просить визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , - кімнатою площею 13,5 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що позивач є наймачем вищевказаного житлового приміщення у даній квартирі, але протягом останніх років відповідачі не пускають позивача до квартири, чим чинить перешкоди у користуванні нею. Відповідачі, не погоджуючи з позивачем, ще в 2006 році самовільно змінили замок на вхідних дверях, при цьому ключі від вхідних дверей квартири та кімнати йому не надали. На думку позивача, дії відповідачів є противоправними і порушують його право на користування своєю кімнатою. Крім того, позивач зазначає, що між ним і відповідачами не укладались угоди та домовленості, щодо можливості відповідачами користуватися спірною кімнатою. Всі вище перераховані обставини тривають з 2005 року. Вирішити питання про користування кімнатою за домовленість не уявляється можливим, оскільки відповідачі не бажають вирішити це питання мирно шляхом домовленості. Відповідачі мають у власності інше житло, а тому визнання їх такими, що втратили право користування кімнатою позивача, не порушує їх житлові права.

Ухвалою від 14.07.2020 р. відкрито провадження у справі з призначенням судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представником відповідача-2 поданий відзив, в якому сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач та відповідач-1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.07.1991 р. по 17.02.2011 р., у даній кімнаті подружжя проживало з 1992 р. разом з дітьми відповідача-1 - ОСОБА_5 та ОСОБА_5 , та всі мали зареєстроване місце проживання за даною адресою. Вселення відповідачів до квартири відбулось зі згоди позивача, припинення сімейних відносин з позивачем не позбавляє їх права користування житлом, а надані позивачем докази на підтвердження перешкод в користуванні кімнатою - лише за період 2006-2015 р.р. Твердження позивача про наявність у відповідачів іншого житла не відповідає вимогам законодавства та є необгрунтованим.

Позивачем була подана відповідь на відзив, в якому сторона позивача зазначає про те, що позивач-1 має у власності квартиру АДРЕСА_2 площею 86,6 кв.м, а відаповідач-2 є власником іншої кімнати площею 20,8 кв.м в квартирі АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні 10.06.2021 р. до участі в справі як третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучена Подільська РДА у м.Києві, оскільки спірне житло не є приватизованою позивачем та належить до державного житлового фонду.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, наведених у ньому та відповіді на відзив.

Відповідачі та/або їх представники, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явились, представниками неодноразово подавались клопотання про відкладення розгляду з різних причин.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомили, заяв по суті справи та з процесуальних питань не подавали.

Враховуючи повторність неявки відповідачів та їх представників, наявність відзиву представника відповідач-2, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності сторони відповідача.

Суд встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на підставі обмінного ордера на житлове приміщення № 582, виданого виконавчим комітетом Київської міськради від 30.03.1991 року, він отримав на себе у безстрокове користування житлову кімнату площею 13.5 кв.м., в квартирі АДРЕСА_1 , в установленому законом порядку вселився та зареєструвався.

В подальшому у 1992 р. у вказану вище кімнату зареєстрував свою колишню дружину, відповідача по справі - ОСОБА_2 , яка потім без його відома зареєструвала свою дочку ОСОБА_5 , та свого сина ОСОБА_5 .

Згідно Довідки Ф-3 № 02/07/06/625 від 05.09.17 року, в кв. АДРЕСА_1 в кімнаті площею 13.5 кв.м. зареєстровані п`ять осіб: з 1991 року власник особового рахунку - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1992 року колишня дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1992 року донька колишньої дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1992 року син колишньої дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та з 2006 року син ОСОБА_5 , - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . (А.С. 18 том 1).

При цьому, ще в 1999 році ОСОБА_5 , як член сім`ї, вибула з житла ОСОБА_1 в іншу житлову кімнату, площею 20.8 кв.м., в цій же квартирі, де постійно проживає з малолітнім сином ОСОБА_4 , є квартиронаймачем цього житла і особисто несе всі обов`язки, що випливають з його найму, тобто є сусідкою позивача по комунальній квартирі. Змінивши місце постійного проживання ОСОБА_5 зніматись з реєстрації з житлової площі ОСОБА_1 не бажає, а у 2006 році на власний розсуд зареєструвала до нього (тобто до моєї кімнати) і свого сина ОСОБА_4 без згоди позивача.

Відповідачці ОСОБА_5 на підставі приватної власності належить кімната площею 20,8 кв.м., в цій же квартирі АДРЕСА_1 , відповідно до Договору купівлі-продажу частини квартири АВЕ № 109282 від 28 жовтня 1999 року, посвідченого четвертою Київською державною нотаріальною конторою - реєстровий номер 1-2610 (зареєстровано в БТІ м. Києва 25 листопада 1999 року за № 161-225 ) ОСОБА_5 проживає у себе в кімнаті разом з дитиною та ОСОБА_2 , періодично в спірній кімнаті проживає ОСОБА_5

ОСОБА_5 вселилися до помешкання ОСОБА_1 та була зареєстрована як член сім`ї однак втратила право користуватися помешканням ОСОБА_1 оскільки, на підставі договору купівлі продажу частини квартири АВЕ № 109282 від 28 жовтня 1999 року, стала власником житлової кімнати площею 20,8 кв.м. у цій же квартирі де постійно проживає і веде окреме від ОСОБА_1 господарство.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31 травня 2010 року, залишеним без змін згідно ухвали судової колегії в цивільних справах апеляційного суду м. Києва, від 31 травня 2012 року, шлюб між позивачем та ОСОБА_2 розірваний. В судовому порядку встановлено, що шлюбні стосунки між ними припинені у травні 2010 року, а фактично разом ми не проживаємо вже 12 років, і спільного господарства не ведуть.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року по справі № 753/21377/13-ц, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним ідентичним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , позов ОСОБА_2 задоволено. Суд вирішив: в порядку поділу майна визнати за ОСОБА_2 право власності на кв. АДРЕСА_2 , а за ОСОБА_1 право власності на кв. АДРЕСА_3 .

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.11.2018 № 758/15286/13-ц ОСОБА_1 вселено в житлову кімнату площею 13,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , але жити в ній позивачу не дають відповідачі.

Спроби та намагання вселитись в свою кімнату в рамках виконавчого провадження виявились невдалими, відповідачі вже на другий день не пускали позивача до свого помешкання, що підтверджується актами державних виконавців Подільського РВ ДВ у м.Києві від 01.08.2019 р., 18.02.2020 р.

Встановлено, що відповідачі не пускають позивача до квартири, чим чинить перешкоди у користуванні нею, не погоджуючи з позивачем самовільно змінили замок на вхідних дверях, при цьому ключі від вхідних дверей квартири та кімнати позивачу не надали.

Між відповідачами у позивача відсутні будь-які родинні відносини, зобов`язання, та домовленості щодо користування його кімнатою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до органів поліції із заявами, в провадженні ГУНП Подільському УП ГУНП в м. Києві наявні кримінальні провадженні від 22.09.2022 №0001245 за ч. 1 ст. 356 КК України, та від 19.03.2021 № 0000510 за ч. 1. ст. 129 КК України.

В силу п.3 ч. 2 ст. 71 ЖК України жиле приміщення за позивачем зберігалось на підставі ордера на житлове приміщення № 582, виданого виконавчим комітетом Київської міськради від 30.03.1991 року. Відповідно до Висновку № 1468 від 20.03.2006 року лікарсько-консультативної комісії ЦРП Дарницького району м. Києва та Довідкою № 97 від 12.08.2013 року, згідно якої позивач проживав в квартирі АДРЕСА_3 , де доглядав свою хвору матір ОСОБА_7 , 1925 року народження, яка потребувала постійного догляду. ІНФОРМАЦІЯ_6 мати померла.

Дипитана в якості свідка гр. ОСОБА_8 , дала покази, що дійсно відповідачі постійно протягом останніх щонайменше 10 років, чинять перешкоди позивачу, неодноразово була свідком обставин тих подій, коли викликалась поліція, щодо протипрпаних дій відповідачів.

Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють порядок користування житлом та втрати цього права особою, внаслідок її відсутності у встановлені нормами ЖК України строки.

Норми права, які застосовує суд.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Ч. 2 вказаної вище статті тлумачить, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Ст. 109 ЖК Української РСР передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідачі без правової підстави займають житлове приміщення - кімнату житловою площею 13,5 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 , мають у власності інші житлові приміщення, а тому підлягають виселенню зі спірною кімнати. Оскільки відповідно до норм чинного законодавства дитина до досягнення повноліття має проживати з одним зі своїх батьків, то неповнолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , підлягає виселенню зі спірної кімнати разом зі своєю матір`ю ОСОБА_9 .

Відповідно до частини четвертої статті 156 Житлового кодексуУкраїнської РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Право громадянина України на житло передбачено також ст. 47 Конституції України.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Отже, домовленості між сторонами щодо подальшої реєстрації відповідачів в квартирі позивача не досягалось, співвласниками житла вони не являються, підстав, які б були визначені законом щодо збереження за відповідачами житла не встановлено, відтак, суд приходить до висновку, що їх слід визнати таким, що втратили право на користування житлом позивача.

Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ч.1 ст.71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст.72 цього Кодексу, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або членів його сім`ї такими, що стратили право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі викладеного, ст.ст. 9, 64, 71, ст. 109 ч.1 ст.116, 156 179 ЖК Української РСР, ст.15, 16 ЦК України, керуючись cт.ст. п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-283, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє також і в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , де третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та виселення - задовольнити в повному обсязі.

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка діє від себе та як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , з кімнати житлового приміщення площею 13.5 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_10 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач -1 - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач -2 - ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач -3 - ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 );

Третя особа-1 - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної у м. Києві державної адміністрації ( місцезнаходження: м.Київ, вул. Борисоглібська, буд. 14);

Третя особа-2 - Подільська районна в місті Києві державна адміністрація (місцезнаходження: м.Київ, Контрактова площа, 2).

Суддя Н. М. Ларіонова