Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

при секретарі Культенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу по розписці з урахуванням відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання та індексу інфляції за весь час прострочення, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 надав відповідачу в борг позику в розмірі 55000 грн на підставі особистої розписки про отримання коштів ОСОБА_2 від 20.10.2017 року. Строк повернення коштів зазначено до 20.10.2018 року. Позивач вказує, що у встановлений строк, позивач суму коштів не повернув. 19.09.2022 року позивач надіслав відповідачу вимогу про перерахування заборгованості по розписці від 20.10.2017 року в сумі 55000 грн на ім`я ОСОБА_1 у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги. Станом на день звернення до суду, а саме 27.10.2022 року сума боргу відповідача перед позивачем складає 55000 грн. Крім того, на суму боргу нараховано 3% річних за прострочення сплати боргу в розмірі 6618 грн та індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 27298,44 грн.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за розпискою не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 88916,44 грн.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 21.11.2022 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач, згідно поштового повідомлення отримав позовну заяву разом із додатками та у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Відповідач вважається таким що належним чином повідомлений.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідив надані сторонами докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 надав у борг кредитні кошти ОСОБА_2 на суму 55000 грн. Факт отримання коштів підтверджено розпискою, згідно якої 20.10.2017 року ОСОБА_2 позичив кошти в сумі 55000 грн у ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 надав у борг кошти в сумі 55000 грн ОСОБА_2 . Згідно розписки, ОСОБА_2 зобов`язувався повернути кошти 20.10.2018 року.

19.09.2022 року ОСОБА_1 надіслав ОСОБА_2 вимогу про сплату заборгованості по розписці від 20.10.2017 року в сумі 55000 грн у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, що підтверджується матеріалами справи.

Станом на 27.10.2022 року відповідач грошові кошти не повернув в сумі 55000 грн і даний факт не спростовується матеріалами справи та не оспорюється відповідачем.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість відповідача за індексом інфляції по простроченому виконанню грошового зобов`язання становить 27298,44 грн, а 3% річних - 6618 грн.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-79цс14, згідно з якою: відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року № 6-50 цс16, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України). Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Верховний Суд України в постанові від 11.11.2015р. по справі №6-1967цс15 зазначив, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Слід також зазначити, що аналогічні правові висновки у справах про стягнення заборгованості за договорами позики були викладені ВССУ в ухвалі від 25.01.2017 у справі № 569/11141/15-ц та ухвалі від 23.01.2017 у справі № 564/680/15-ц

Вище викладену правову позицію також застосував ВССУ в ухвалі від 21.12.2016р. по справі № 444/2909/15-ц, де додатково зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі, грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тобто, за умовами ст. 1047 ЦК України розписка сама по собі посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми і дата написання розписки не свідчить і не може свідчити про її безгрошовість. Крім того, виходячи із вимог ст. 1046 ЦК України, дата написання розписки не є обов`язковими умовами укладання договору позики.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Згідно наданого позивачем оригіналу розписки вбачається, що ОСОБА_2 особисто написав вказану розписку і даний факт не оспорюється позивачем. У вказаній розписці чітко вказана сума позики, термін повернення коштів, засвідчено особистим підписом. Дана розписка, яка є правочином, не визнана недійсною у встановленому законом порядку, даних про її оспорювання у судовому порядку до суду сторонами не надано.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає вимоги ОСОБА_1 законними, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума боргу розмірі 55000 грн, 6618 грн - 3% річних та 27298,44 грн - індекс інфляції, передбачені ст.625 ЦК України.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь позивача в розмірі 992,40 грн судового збору.

На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 625, 1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , борг за розпискою від 20.10.2017 року в розмірі 55000 (п`ятдесят п`ять тисяч) гривень, 3% річних за прострочення суми в розмірі 6618 (шість тисяч шістсот вісімнадцять) гривень та індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 27298 (двадцять сім тисяч двісті дев`яносто вісім) гривень 44 (сорок чотири) копійки, а всього - 88916 (вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот шістнадцять) гривень 44 (сорок чотири) копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. М. Суходольський