Справа № 211/2030/22
Провадження № 4-с/211/34/22
У Х В А Л А
іменем України
08 грудня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Бехало В.В,
у відсутність учасників процесу,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій державного виконавця, скасування постанови про накладення штрафу,
заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною скаргою та просить суд визнати протиправними дії державного виконавця по винесенню постанови від 08.04.2022 у виконавчому провадженні № 67200100 про накладення штрафу, скасувавши вказану постанову, посилаючись на помилковість у розрахунку заборгованості боржника по сплаті аліментів державним виконавцем. В обґрунтування вимог зазначено, що в провадженні Металургійного ВДВС перебуває виконавче провадження № 67200100 з виконання виконавчого листа № 211/6224/15 про стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку) на користь матері дитини ОСОБА_2 , починаючи з 18.09.2015. Із заявою про відкриття виконавчого провадження стягувач звернулась до виконавчої служби 20.10.2021 та просила нарахувати заборгованість по аліментам з 01.03.2018. Державним виконавцем 08.04.2022 винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 30% від суми заборгованості зі сплати аліментів на користь стягувача. Заборгованість на момент сплати склала 68 153,75 грн. за період з березня 2018 року по квітень 2022 року. Вважає, що вказана постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки виконавче провадження по стягненню аліментів було в відкрито 20.10.2021, про що йому стало відомо в листопаді 2021 року. При розмові з державним виконавцем йому було повідомлено про суму заборгованості понад 100 000,00 грн. На адресу державного виконавця було направлено довідки з місця його роботи та квитанції про щомісячну оплату ним в добровільному порядку на рахунок стягувача щомісячно 1 000,00 грн. Розрахунок заборгованості по аліментам державним виконавцем було направлено йому 04.02.2022 та отримано ним 07.02.2022, при цьому за період з березня 2018 року по жовтень 2021 року ним було сплачено 44 870,00 грн., однак в розрахунку зазначено, що сплачено лише 42 000,00 грн. При цьому виконавцем не враховано, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів повинен містити суму заробітної плати й доходів боржника, що лишилися після утримання податків. До того ж при розрахунку заборгованості державним виконавцем використано відомості щодо середньомісячного доходу по Дніпропетровській області, в той час як боржник зареєстрований у Кіровоградській області, офіційно не працевлаштований з червня 2020 року, матеріали виконавчого провадження не містять жодних підтверджень отримання доходу боржником на території Дніпропетровської області та/або постійного проживання у даній місцевості. При цьому Законом чітко визначено, що строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених частиною 14 статті 71 цього Закону обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Виконавчий документ пред`явлено 20.10.2021, тому строк має провадитись з моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання, тобто з 20.10.2021. Борг за попередній період до боргу для нарахування штрафу не застосовується. До того ж заборгованість в період з 20.10.2021 по квітень 2022 року виникла не з його вини, оскільки з 24.02.2022 та протягом декількох місяців виконавча служба не працювала та сплата аліментів та заборгованості фактично була неможлива. До того ж він не був обізнаний пор існування рішення суду про стягнення аліментів, однак вносив платежі на сплату аліментів, а заборгованість виникла із незалежних від нього причин, що свідчить про відсутність в нього умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментам, а тому підстав для стягнення штрафу за прострочення сплати аліментів у виконавця не має. До того ж виконавчий лист подано стягувачем через 6 років після винесення рішення, що свідчить про отримання нею аліментів шляхом поповнення її картки. Тому просить задовольнити скаргу.
Ухвалою суду від 27 червня 2022 року прийнято до розгляду справу.
Ухвалою суду від 19 жовтня 2022 року витребувано з Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 67200100 з виконання виконавчого листа № 211/6224/15-ц виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 17.12.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу).
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник заявника адвокат Саргсян М.Л. звернулася до суду із заявою про розгляд скарги за її відсутності, на вимогах наполягає.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частини першої статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Як встановлено судом, рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року у справі № 211/6224/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, на користь матері ОСОБА_2 починаючи з 18.09.2015 (а.с. 10 копія виконавчого листа).
Постановою старшого державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 20 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67200100 з виконання виконавчого листа № 211/6224/15-ц виданого 17.12.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частки доходів (заробітку) (а.с. 7 копія постанови).
Постановою державного виконавця від 08 квітня 2022 року на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 20 446,12 грн., оскільки відповідно до пункту 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 2 роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів. Заборгованість станом на 01.04.2022 становить 68 153,75 грн. (а.с. 15 копія постанови).
Частинами першою та другою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно зі статтею першою Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень, і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до частини першої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
За нормами частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до частини другої статті 63 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
У даній справі оскаржується постанова старшого державного виконавця старшого державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 08 квітня 2022 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 20 446,12 грн у зв`язку з несплатою останнім аліментів у виконавчому провадження № 67200100.
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
У статті 195 СК України врегульовано порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), та вказано, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Згідно з частинами першою та другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII, максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII.
Частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20% суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.
Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.
Згідно з частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімально гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (далі - СК України).
Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.
Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.
Частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Наведений порядок визначення розміру аліментів передбачений у разі отримання платником доходів, що сплачуються із доходу після утримання обов`язкових податків і зборів, однак ОСОБА_1 таких платежів не здійснює, аліменти на утримання дитини нараховуються, виходячи із розміру середнього заробітку працівника у Металургійному районі м. Кривого Рогу.
У випадку, коли платник аліментів не працює, розмір щомісячних платежів встановлюється за приписами статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та частини другої статті 195 СК України, згідно яких не передбачено зменшення суми середньомісячного заробітку у даній місцевості на суму видатків, що зазвичай сплачуються із фактично отриманого доходу платника, як це встановлено для платників за приписами частини першої статті 70 цього Закону.
Верховний Суд в ухвалі від 20 червня 2019 року у справі № 659/988/18 (провадження № 61-6205ск19) зазначив, що у разі визначення державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів, визначальним є її розмір та факт перевищення суми відповідних платежів за певний період. Вказана заборгованість обчислюється із дня пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Враховуючи, що ОСОБА_1 з червня 2020 року не працював та не отримував офіційних доходів, державним виконавцем здійснено розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, виходячи з розміру середнього заробітку працівника у м. Кривому Розі Дніпропетровської області без вирахування сум податків та зборів (судячи із наданого розрахунку, оскільки в матеріалах справи відсутня інформація щодо того, розмір доходу/середньої заробітної плати працівника якої місцевості бере до уваги державний виконавець).
Разом з тим, державним виконавцем не перевірено зареєстроване чи фактичне (підтверджене належними доказами) місце проживання боржника, хоча останнім у своїх заявах вказано своє зареєстроване місце проживання у Кіровоградській області, а отже і розрахунок повинен братися як середньомісячний саме цієї місцевості.
Підстави для нарахування боржнику середньомісячного заробітку у м. Кривому Розі, в матеріалах виконавчого провадження відсутні.
Таким чином суд вважає, що державний виконавець необґрунтовано при обрахунку розміру заборгованості по сплаті аліментів виходив із середньої заробітної плати працівника м. Кривому Розі Дніпропетровської області, оскільки, боржник зареєстрований та фактично проживає у Кіровоградській області, а тому для розрахунку заборгованості у разі, коли боржник не працює, має братись середня заробітна плата працівника за зареєстрованим місцем проживання боржника.
Виходячи з наведеного, оскільки суд ставить під сумнів проведений державним виконавцем розрахунок заборгованості по сплаті аліментів боржника, вважає неправомірною і винесену постанову про накладення штрафу, оскільки недоведена заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 , що перевищує суму відповідних платежів за два роки, що є необхідною умовою для накладення штрафу на боржника на пцідставі п. 14 ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження".
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог.
Згідно абзаців першого та другого пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей ЦПК.
Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України,
задовольнити скаргу ОСОБА_1 повністю.
Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ярмоленко А.А. щодо накладення штрафу.
Скасувати постанову старшого державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ярмоленко А.А. від 08 квітня 2022 року у виконавчому провадженні № 67200100 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 20 446,12 грн.,
Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 08 грудня 2022 року.

Суддя Н.Г.Середня