Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2050/20 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 63 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,
суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/2050/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Дубовік О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що під час проходження військової служби з 15 листопада 1994 року перебував на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_2 , з 28 лютого 2005 року при Житомирському ОМВК. Відповідно до наказу ГК ВППО Збройних Сил України №0128 від 29 жовтня 2004 року звільнений з військової служби.
12 лютого 2020 року рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 його знято з квартирного обліку у зв`язку із поліпшенням житлових умов.
Позивач вважає, що вказаний наказ не відповідає вимогам законодавства та порушує його право на отримання житла.
Враховуючи вищезазначене, просив скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 12 лютого 2020 року та зобов`язати відповідача відновити черговість квартирного обліку та включити його у списки осіб, які потребують поліпшення житлових умов, під тим же порядковим номером, який існував станом на 15 листопада 1994 року.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено.
Скасовано рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 12 лютого 2020 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 відновити черговість квартирного обліку з 1996 року та включити позивача у список громадян, які потребують поліпшення житлових умов, під тим же порядковим номером, який був станом на 15 листопада 1994 року.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач постійно проживав у квартирі АДРЕСА_1 у військовому містечку № НОМЕР_3 , забезпечений житловою площею відповідно до норм, передбачених законодавством.
Враховуючи зазначену обставину, житловою комісією було прийнято рішення про зняття позивача з квартирного обліку.
Вирішуючи спір, суд належним чином не дослідив обставини справи й прийшов до помилкового висновку про задоволення позову.
В судовому засіданні представники відповідача підтримали апеляційну скаргу.
Позивач в судовому засіданні не визнав доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до положень частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Частиною другої статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір ( пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).
Публічно-правовий спір це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій ( пункт 2 частини першої статті 44 КАС України).
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади ( у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг ( пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Отже, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого ( інших) суб`єкта ( суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний ( зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся з позовом для захисту своїх житлових прав.
Однак, при цьому суд залишив поза увагою, що ОСОБА_1 , вважаючи неправомірним рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 про зняття його з квартирного обліку, посилався на порушення його прав та гарантій військовослужбовця, передбачених Законом України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, ґарантії та компенсації ( абзац другий частини 2 статті 1-2 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей).
Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України ( абзац перший пункту 1 статті 12 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення ( абзац перший пункту 4 розділу І Інструкції №380).
Для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання в користування службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями ( службовою жилою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міністерства оборони України, в Генеральному штабі Збройних Сил України , у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях ЗС України, а також у військових прокуратурах утворюються житлові комісії. До житлових комісій військових частин також належать житлові комісії квартирно-експлуатаційних органів та військових комісаріатів, які утворюються для ведення у встановленому порядку обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особами з числа звільнених із військової служби в запас або відставку ( пункт 1 розділу ІІ Інструкції №380).
Житлова комісія військової частини ( об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею); взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення; зміни дати зарахування ( перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).
Рішення житлової комісії військової частини ( об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом, підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі ( абзац перший пункту 8 розділу ІІ Інструкції №380).
Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій в силу його особливого статусу, визначеного Законом України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є військова служба.
У постанові від 8 червня 2022 року у справі №362/643/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.
Оскільки право, яке позивач вважає порушеним, він набув саме у зв`язку з проходженням військової служби, тобто спір у цій справі виник з приводу можливості реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу військовослужбовця, такий спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Таким чином, рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Одночасно позивачеві роз`яснюється, що розгляд його позовних вимог віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови він має право звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,377,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2021 року, скасувати та закрити провадження у справі.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд його позовних вимог віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови він має право звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: