ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7930/22 Справа № 183/6167/22 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О.В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Бойка А.М., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року позов повернуто представнику позивача (а.с.5).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву, оскільки згідно з документами, що посвідчують повноваження адвоката та надання правової допомоги, які містяться в матеріалах справи, адвокат Бойко А.М. не мав жодних встановлених законом процесуальних перешкод та обмежень для підписання та подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу від імені позивача. Наполягала на тому, що позов було підписано адвокатом. Судом було допущене неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи в частині встановлення хто підписав заяву, неправильно застосовано норми матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (а.с.7-10).

Відповідач своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України не скористався.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що вона не підписана ні позивачем ні представником позивача. Крім того, при зверненні до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, вона має бути підписана особисто позивачем, а не представником.

Тобто суд керувався двома підставами.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Стосовно повноважень адвоката на підпис позовної заяви про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За змістом ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Як роз`яснено в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно зі статтею 38 ЦПК України (в редакції, що діяла по 14 грудня 2017 року), особи, які беруть участь у цивільній справі, можуть брати у ній участь особисто або через представника (крім справ про усиновлення). Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Повноваження представника сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, посвідчені документами, зазначеними в частинах першій - третій статті 42 ЦПК України (в редакції, що діяла по 14 грудня 2017 року), а повноваження адвоката також і ордером, який видається відповідним адвокатським об`єднанням, або договором, дозволяють йому вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені не у виданому ордері, а в довіреності чи договорі.

З наведених норм вбачається, що надане процесуальним законом право особи брати участь у справі через представника, передбачає вчинення представником від імені та в інтересах особи певних юридичних дій, що позбавляє сторону або третю особу необхідності їх вчиняти самостійно.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно ч.7 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву про розірвання шлюбу подано представником ОСОБА_1 - адвокатом Бойко А.М.

Зокрема, на підтвердження повноважень адвоката надано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1238263, виданий на підставі Договору про надання правової допомоги №20/09/22-3 від 20 вересня 2022 року.

Тобто, згідно документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, які містяться в матеріалах справи, представникові ОСОБА_1 - адвокату Бойкові А.М. надано всі процесуальні права та обов`язки визначені для позивача.

Тобто представник позивача - адвокат Бойко А.М. не мав жодних встановлених законом процесуальних перешкод та обмежень для підписання та подання до суду позову про розірвання шлюбу від імені клієнта.

Положеннями ч. 1 ст. 115, ст.ст. 106, 107 СК України врегульовано порядок розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану, а також державної реєстрації розірвання шлюбу.

З аналізу вказаних статей вбачається, що сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх лише під час реєстрації розірвання шлюбу в державному органі державної реєстрації актів цивільного стану (отримання свідоцтва про розірвання шлюбу).

За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про помилкове застосування судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки згідно роз`яснення, викладеного у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», визначено, що саме про реєстрацію розірвання шлюбу в державному органі РАЦС відповідно до частини 1 статті 115 СК України, про заборону представництва у справах про розірвання шлюбу в суді не йдеться.

Стосовно того, що позовна заява не містила підпису позивача або її представника.

Так дійсно, позовна заява, не підписана позивачем, повертається позивачу, при цьому законодавчо не передбачено надання позивачу можливості залишення такої позовної заяви без руху і наданням строку для усунення недоліків.

Втім, в апеляційній скарзі наголошується на тому, що позовна заява містила підпис адвоката.

До матеріалів справи долучено лише копію позову, а тому колегія суддів позбавлена можливості перевірити чи містив позов поданий до суду першої інстанції підпис адвоката.

З врахуванням того, що дана ухвала обґрунтована і відсутністю повноважень адвоката на підписання та подання до суду позову про розірвання шлюбу і відсутністю підпису взагалі, ухвала підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Встановивши, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, апеляційний суд дійшов висновку про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров