Справа №489/275/22
Провадження №2/489/1121/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07 листопада 2022 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судового засідання Назаровою С.Д,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-сервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
Ухвалою суду від 21.01.2022, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін та витребувано докази.
Ухвалою суду від 06.06.2022, цивільну справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та витребувано докази.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
01 жовтня 2020 року о 16 год. 35 хв. у м. Миколаєві по просп. Богоявленському, 23, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом "РУТА 25А НОВА", реєстраційний номер НОМЕР_1 , був неуважний та в порушення вимог п.п. 2.3 "б", 13.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем "Dacia Sandero 1.6 MT Laureate", реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у справі № 756/2632/17 від 22.04.2020 року, аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.10.2020, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 (триста сорок) гривень.
За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
При дослідженні матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 490/6704/20, встановлено, що ОСОБА_2 , на час вчинення ДТП, працював водієм ТОВ «Альянс-сервіс».
В мотивувальній частині постанови суду зазначено, що ДТП відбулося за участю транспортних засобів "РУТА 25А НОВА", реєстраційний номер НОМЕР_1 та Рено, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Так само і зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №531790.
Однак, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ДТП відбулось за участю транспортного засобу "РУТА 25А НОВА", реєстраційний номер НОМЕР_1 та "Dacia Sandero 1.6 MT Laureate"", реєстраційний номер НОМЕР_2 , це підтверджується Схемою місця ДТП, поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відібраними на місці пригоди. Тому суд робить висновок про наявність описки в назві транспортного засобу, який належить ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення і як наслідок у постанові про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "РУТА 25А НОВА", реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» за Полісом обов`язкового (добровільного) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 196844338.
Згідно висновку за звітом № 25/10-20 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 08.10.2020, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу "Dacia Sandero 1.6 MT Laureate", реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 45 938 грн. 20 коп.
Відповідно до розрахунку фактури № НК-0000211 від 18.11.2020 та квитанцій до прибуткового касового ордеру, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу "Dacia Sandero 1.6 MT Laureate", реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 40 360,00 грн., які ОСОБА_1 сплатив Автосмайл Миколаїв (а.с 31-33).
Як вбачається з виписки про надходження по картці ОСОБА_1 від АТ КБ «ПриватБанк» від 22.01.2021 за вих. № 23ISH6MTKTVD5G53, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» виплатила страхове відшкодування у розмірі 34 936,17 грн.
За проведення експертного авто товарознавчого дослідження транспортного засобу "Dacia Sandero 1.6 MT Laureate", реєстраційний номер НОМЕР_2 позивачем сплачено 2500 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 14 від 08.10.2020 (а.с. 35).
Оскільки шкода завдана водієм ОСОБА_2 , який працює водієм автотранспортного засобу марки "РУТА 25А НОВА", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовується в господарській діяльності ТОВ «Альянс-сервіс» та ОСОБА_2 було скоєно ДТП під час виконання своїх трудових обов`язків, суд приходить до висновку, що завдана матеріальна шкода позивачу повинна бути відшкодована саме відповідачем ТОВ «Альянс-сервіс», який в подальшому має право зворотної вимоги до особи, що винна у ДТП.
На підставі викладеного з відповідача ТОВ «Альянс-сервіс» на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в сумі 5 423,83 грн.
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних та встановлених індексів інфляції, суд приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, - виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
За приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України, - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності до п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Постановою Верховного Суду від 06.06.2019 року у справі № 758/8819/16-ц встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов`язанням, оскільки в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі. А тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 625 ЦК України.
Згідно з абзацом 2 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, - «Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК)».
Судом встановлено, що ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» виплатило страхове відшкодування у розмірі 34 936,17 грн., тому суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних відсутні.
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., суд приходить до наступного.
Відповідно до норми ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні часті, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормального життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У пункті 5 вищевказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Беручи до уваги той факт, що характер та обсяг емоційно-вольових переживань позивача, котрими мотивується моральна шкода є недостатнім, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, щоб задовольнити її в заявленому позивачем розмірі, суд дійшов переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП слід задовольнити частково в розмірі 500,00 грн.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (38,81%), а тому з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 385,22 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-сервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-сервіс» на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 5413 грн. 83 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-сервіс» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 грн. 00 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-сервіс» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення оцінки вартості відновлювального ремонту у розмірі 2500 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 327 грн. 50 коп.
В задоволенні позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-сервіс» на користь ОСОБА_1 3 % річних та встановлених індексів інфляції відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-сервіс», юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 18-а.
Повний текст судового рішення складено «19» грудня 2022.
Суддя Н.О. Рум`янцева