рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/7237/22

Номер провадження 2/495/2258/2022

25 листопада 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

при секретарі Саханові О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Успенівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Успенівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, у якій позивачка просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0139, площею 0,1974 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 06 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №4.

Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді: земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0139, площею 0,1974 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 23 грудня 2010 року.

На вищевказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок, який належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 .

Позивачка вказує, що проживала разом із батьком у будинку за адресою: АДРЕСА_1 до дня його смерті, та мешкає там і на теперішній час, що свідчить про фактичне прийняття нею спадщини після померлого батька.

Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для захисту своїх прав.

Таким чином позивачка є спадкоємцем першої черги майна померлого ОСОБА_3 за законом, та прийняла спадщину після смерті батька, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Іншим спадкоємцем за законом першої черги є відповідач ОСОБА_2 , який є сином спадкодавця та отримав Свідоцтво про право на спадщину після батька за законом на земельну ділянку площею 3.45 га, розташовану на території Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області та на земельну ділянку площею 3,11 га розташовану на території Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області, масив № НОМЕР_3 , ділянка № НОМЕР_4 .

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 20 вересня 2022 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2022 року витребувано від приватного нотаріуса Сулакова Івана Івановича Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області (68200, Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Сарата, вул. Чкалова, 6) копію спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 Мантя ОСОБА_4 .

11.11.2022 року до суду від приватного нотаріуса Сулакова Івана Івановича Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області, надійшла спадкова справа №25-2016 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 Мантя ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 21.11.2022 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання, призначене на 25.11.2022 року сторони не з`явились.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, згідно поданої нею заяви від 12.10.2022 року просить справу розглядати у її відсутність.

12.10.2022 року до суду надійшла заява від голови Успенівської сільської ради Кліманової Надії, відповідно до якої зазначається, що відповідач Успенівська сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області не заперечує проти позову ОСОБА_1 , справу просить розглянути без участі Успенівської сільської ради.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви від 18.11.2022 року просить справу розглядати у його відсутність, зазначає також, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню с заступних підстав.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 06 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №4.

Факт родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,місце народження с. Крива Балка Білгород-Дністровського району Одеської області, серії НОМЕР_5 , актовий запис про народження №100, виданим 17.09.1964 року Успенівської сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, згідно якого в графі батько значиться ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_6 виданого 18.02.1984 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклала шлюб з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді: земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0139, площею 0,1974 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 23 грудня 2010 року.

Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 14888782 від 13.06.2007 року, позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки, виданої Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 13.09.2022 року №388, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до дня своєї смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті до складу його сім`ї входили: дружина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка здійснювала догляд за батьками.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №25-2016, яка зведена до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 Мантя ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_2 , який є сином спадкодавця, отримав Свідоцтво про право на спадщину після батька за законом на земельну ділянку площею 3.45 га, розташовану на території Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області та на земельну ділянку площею 3,11 га розташовану на території Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області, масив № НОМЕР_3 , ділянка № НОМЕР_4 .

Під час розгляду справи відповідачі - ОСОБА_2 , Успенівська сільська рада позовні вимоги ОСОБА_1 визнали у повному обсязі.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст. 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і зворотної дії не мають, крім випадків, коли вони пом`якшують, або скасовують цивільну відповідальність. Тобто при вирішенні даного спору щодо угоди купівлі-продажу майна, вчиненої у липні 1997 року, мають бути застосовані положення Цивільного Кодексу України 1963 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

За змістом ст. 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

Згідно пункту 10 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», та відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

28 травня 2020 року Верховний Суд України в своїй постанові по справі № 910/7164/19 виклав наступну правову позицію з приводу захисту цивільних прав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Судом установлено, що, позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 Мантя ОСОБА_4 .

Також встановлено, що позивачці на підставі договору дарування від 22.05.2007 року на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок, належала спадкодавцеві ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 23 грудня 2010 року.

ОСОБА_1 проживала разом із батьком у будинку за адресою: АДРЕСА_1 до дня його смерті, та мешкає там і на теперішній час, що свідчить про фактичне прийняття нею спадщини у вигляді земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого батька.

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини і норми права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, правомірними та спрямовані на захист спадкових прав позивач ки.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту свого права та позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 49, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Успенівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0139, площею 0,1974 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Боярський