Номер провадження: 22-ц/813/8143/22
Справа № 947/8200/22
Головуючий у першій інстанції Куриленко О.М.
Доповідач Приходько Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л. А. (суддя-доповідач)

суддів: Семиженка Г. В.,

Склярської І. В.,

секретар Виходець А. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради,

третя особа - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 08 серпня 2022 року у складі головуючого судді Куриленко О.М.,

встановив:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини.

Позовна заява мотивована тим, що з 05 серпня 2006 року до 17 грудня 2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 .

Посилаючись на те, що саме він опікується сином і саме з ним буде краще залишитися ОСОБА_4 , оскільки відповідачка постійної турботливості за ним не проявляє, просив визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Малиновську районну адміністрацію як орган опіки та піклування.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судове рішення мотивовано тим, що місце проживання малолітнього сина із батьком буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, оскільки він з осені 2021 року проживає з батьком, який належно ним опікується і утримує, діючи в інтересах дитини. Також судом врахована думка малолітнього ОСОБА_5 , який висловив категоричне бажання жити з батьком, вказавши, що мати їм не опікувалась.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги її доводи про те, що її малолітній син був насильницьким шляхом відібраний у матері, з якою він проживав з народження, батько дитини шахрайським чином заволодів дитиною, дитина була вивезена в невідомому напрямку, місце перебування дитини на теперішній час їй не відомо. Посилаючись на повномасштабний напад на Україну та відсутність у відповідача нерухомого майна, вважає, що дитина знаходиться в небезпечному становищі, а відповідач не має можливості надати дитині умови потрібні для його розвитку та проживання.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала за обставинами викладеними у скарзі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_1 , приймаючи участь у справі в режимі відеоконференції, зазначив, що на його думку рішення суду є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Син, ОСОБА_3 , виявив самостійне бажання проживати разом з ним і з середини осені 2021 року вони проживають разом. Ним створені для дитини всі необхідні умови проживання. Оскільки він постійно працює у м. Київ, він з сином на теперішній час проживають у Києві в орендованій квартирі. Демид продовжує дистанційне навчання в Одеській ЗОШ №100, оскільки до набрання рішенням законної сили він не може перевести його до Київської школи.

Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 05 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №5541.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2021 року, яке набрало законної сили 18 січня 2022 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , станом на 13 травня 2022 року, зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується відомостями наданими відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.

До жовтня 2021 року малолітній ОСОБА_3 проживав разом з матір`ю. Вказана обставина сторонами не заперечувалась під час розгляду справи.

З жовтня 2021 року малолітній ОСОБА_3 , за його бажанням проживає з батьком, ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_2 . та знаходиться на утриманні батька.

Спір щодо місця проживання малолітньої дитини виник у сторін влітку 2021 року, оскільки мати дитини після виявлення ОСОБА_1 бажання розлучитися, забороняла спілкуватися батьку дитини з сином.

Із заявою про визначення місця проживання малолітньої дитини до органу опіки та піклування сторони не зверталися.

Орган опіки та піклування Малиновської районної ради Одеської міської ради, згідно висновку від 24 червня 2022 року №1037/01-20 вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком - ОСОБА_1 .

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, в судовому засіданні малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявив бажання проживати з батьком, зазначивши що з батьком йому набагато зручніше та спокійніше, тато його контролює, він лягає спати о 21:00 годині. В той час як мати не дбала про нього, палила, пила, душила його, не годувала, коли він був голодний у зв`язку із чим він зібрав речі та пішов до тата.

Під час розгляду справи апеляційним судом, малолітній ОСОБА_3 однозначно підтвердив своє бажання проживати разом з батьком.

Зі змісту висновку органу опіки та піклування вбачається, що малолітній ОСОБА_3 навчається в ОЗОШ №100 І-ІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області від 21 лютого 2022 року № 02-03/103 у 4-А класі.

Проведеною спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради бесідою встановлено, що Демид мріє бути ветеринарним лікарем, улюблені предмети у школі фізична культура та Ядосліджую світ, займається навчанням гри на скрипці. З матір`ю у Демида напружені відносини, з його слів мати любить випити і проживати він хоче з батьком.

З довідки ТОВ Органік Стандарт від 21 січня 2022 року №28623 та характеристики вбачається, що батько дитини ОСОБА_1 працює у структурному підрозділі ТОВ Органік Стандарт фахівцем із стандартизації, сертифікації та якості. За період перебування на посаді зарекомендував себе як гарний фахівець, відповідальний та дисциплінований працівник, неконфліктний, користується повагою в колективі. Доходи ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року складають 274952.28грн.

На обліку КУ Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я ООДА від 16 лютого 2022 року ОСОБА_1 не значиться.

Згідно з актом обстеження умов проживання від 15 квітня 2022 року за адресою АДРЕСА_2 встановлено, що ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_6 проживає за вказаною адресою на підставі договору позички квартири №12-10-2021 від 12 жовтня 2021 року. Умови проживання задовільні. Квартира обладнана необхідними меблями та технікою, прибрано. У дитини окреме ліжко, стіл для навчань. Для дитини створені належні умови для виховання та розвитку.

Мати дитини, ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_3 . Згідно з актом обстеження умов проживання від 15 квітня 2022 року умови проживання задовільні. Квартира обладнана необхідними меблями та технікою. Для дитини створена окрема зона, ліжко, стіл для навчання, шафа для одягу, іграшки.

З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції, врахувавши думку дитини та її інтереси, дійшов висновку про наявність правових підстав для визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком. Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки проживання малолітнього ОСОБА_5 з батьком сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, зростанні дитини у безпечних, стабільних взаємовідносинах для забезпечення її нормального розвитку та виховання.

Так, оцінюючи надані сторонами у справі докази, колегія суддів вважає, що матеріально-побутове забезпечення обох батьків, їх ставлення до сина дають підстави для твердження, що кожний із батьків здатний створити умови для розвитку та виховання дитини.

Разом з тим, ще до розірвання шлюбу між сторонами почали виникати суперечки щодо місця проживання дитини.

У зв`язку з виникненням напружених відносин між матір`ю та дитиною, в жовтні 2021 року ОСОБА_3 пішов жити до батька, з яким проживає до теперішнього часу. Відповідач повністю утримує дитину.

Тривале, безперервне проживання дитини з батьком забезпечує його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Натомість напружені відносини, що склалися між дитиною та матір`ю, можуть негативно вплинути на розвиток дитини.

На підставі вказаного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення враховані інтереси малолітньої дитини, з урахуванням встановлених судами обставинами справи.

Висновок органу опіки та піклування Малиновської районної ради від 24 червня 2022 року, яким визнано за доцільним визначити місце проживання малолітнього сина з батьком є обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини. Вказаного висновку орган опіки та піклування дійшов на підставі досліджених на засіданні комісії з питань захисту дітей Малиновської районної ради: актів обстеження умов проживання батьків, від 15 квітня 2022 року; актом бесіди з малолітнім ОСОБА_6 , складеним, спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради від 15 квітня 2022 року; довідки ТОВ Органік Стандарт від 24 січня 2022 року №28623 характеристики на ОСОБА_1 виданої ТОВ Органік Стандарт; довідки КУ ООМЦПС ООДА від 16 лютого 2022 року; акту оцінки потреб сім`ї/особи та психологічним тестуванням малолітнього ОСОБА_5 , за результатами якого складено характеристику психоемоційного стану дитини від 10 травня 2022 року №02-М-26, а також результатів бесіди з матір`ю та батьком дитини.

Доводи апеляційної скарги щодо насильницького відібрання дитини, шахрайського заволодіння дитиною батьком, знаходження дити в небезпечному становищі, неможливості створення батьком необхідних умов для розвитку та проживання дитини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Надані відповідачем, як під час розгляду справи судом першої інстанції так і в апеляційній інстанції документи не підтверджують вказані доводи, а лише свідчать: про звернення ОСОБА_2 у серпні 2015 року до Територіального управління юстиції та у червні 2022 року до органів Національної поліції із заявами про бажання невідомих осіб заволодіти належним їй нерухомим майном, а також про звернення ОСОБА_7 у вересні 2022 року до органів Національної поліції із завою про те, що відповідач у справі не дає бачитися з дитиною. Проте будь-яких фактів на підтвердження зазначених вище доводів апеляційної скарги вказані документи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не у змозі належним чином наглядати за дитиною також є необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами та ґрунтуються на припущеннях.

Визначення місця проживання дитини з батьком, не впливатиме на його взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Матір дітей, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та їх розвитку, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дітей, стан їх розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

У разі виникнення спору щодо участі матері у вихованні дитини, він може бути вирішений в судовому порядку.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що скасування судового рішення про визначення місця проживання малолітнього сина з батьком, з яким він проживають понад рік, може призвести до вкрай негативних та непередбачуваних психологічних травм для дитини, а тому не відповідає його інтересам щодо зростання у передбачуваній емоційно-стабільній атмосфері.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2022 року.

Головуючий Л. А. Приходько

Судді: Г. В. Семиженко

І. В. Склярська