Справа № 581/493/22
Провадження № 2/581/157/22
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2022 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді Кузьмінського О.В., за участю секретаря судового засідання Мазур О.А., в присутності позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

1 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який надалі уточнив та просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване в АДРЕСА_1 . Зазначає, що він є власником зазначеного будинку, який успадкував після смерті батька. У вказаному будинку, крім нього, його матері та двох дітей малолітніх дітей, зареєстрована відповідач (його колишня співмешканка). ОСОБА_2 близько двох років у зазначеному будинку не проживає, участі у веденні господарства не веде, аліменти на утримання дітей не сплачує, не оплачує комунальні послуги. Через указані обставини він позбавлений права на отримання допомоги від держави для малозабезпечених сімей. У позасудовому порядку відповідача з реєстрації зняти не вдається. Відповідач проживає в Липовій Долині, зареєструвала шлюб із іншим чоловіком.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Додатково зазначив, що в лютому 2020 року відповідач припинила проживати разом з ним та дітьми в будинку в с. Суха Грунь, поїхала на заробітки. Після цього періодично з`являлась, а в липні 2021 року остаточно припинила проживати. Ніяких грошових коштів на утримання будинку відповідач не надавала, комунальні витрати не сплачувала. Рішенням суду від 11 серпня 2022 року з відповідача на його користь стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей, виконавчий лист пред`явлено до виконання, але ніяких коштів до цього часу він не отримував.

Відповідач до суду не з`явилася, про причини неявки не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, судом встановлені такі фактичні обставини.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 86,1 кв.м. (а.с. 10).

Згідно з довідкою Калінінського старостинського округу Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області № 2895/П-05-12/06.2022 від 29 червня 2022 року, у житловому будинку в АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , мати ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_4 та співмешканка ОСОБА_5 , яка фактично не проживає (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтв про народження батьками малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є позивач та відповідач по справі (а.с. 8, 9).

21 вересня 2022 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , узявши прізвище чоловіка « ОСОБА_7 » (а.с. 14).

Позивач ОСОБА_1 відповідно до довідки до акта огляду МСЕК є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання (а.с. 22).

При вирішенні справи суд застосовує такі норми права.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом частин 1, 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна буді-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини 1 статті 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право користування чужим майном врегульовано главою 32 цього Кодексу і може бути встановлене для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Отже члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Положеннями статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини 2 статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Правові норми сервітуту мають пріоритетне право застосування до спірних правовідносин, тому у зв`язку із доведеності факту не проживання відповідача без поважних причин більше одного року в будинку, закон дозволяє визнати її такою особою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі норми частини 2 статті 405 ЦК України.

Питання про визнання припиненим права користування житлом та зобов`язання особи звільнити житло у контексті пропорційності застосування такого заходу має оцінюватися з урахуванням обставин щодо об`єкта нерухомого майна та установлених статтею 50 ЖК УРСР вимог, що ставляться до жилих приміщень, а також наявності чи відсутності іншого житла.

Висновки суду по суті спору.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є одноосібним власником будинку, в якому проживає разом з малолітніми доньками та матір`ю, право власності набув в порядку спадкування.

Як підтвердив позивач більше року він з колишньою співмешканкою не пов`язаний спільним побутом, тому і просить в судовому порядку визнати її, як колишнього члена сім`ї такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Враховуючи викладені обставини, що підтверджені належними доказами, суд вважає, що ОСОБА_2 втратила право користування житловим будинком в АДРЕСА_1 , у зв`язку зі своєю відсутністю та не проживанням у вказаному жилому приміщенні понад один рік без поважних причин та відсутністю спільного побуту з позивачем, тому позов підлягає задоволенню.

Окрім того суд враховує, що відповідачем не надано доказів того, що вона проявляла інтерес на збереження за нею права користування цим житловим приміщенням, також не надано доказів на підтвердження тих обставин, що їй створювались перешкоди у проживанні в будинку, що вона брала участь у витратах на утримання будинку.

В той же час відповідач уклала шлюб із ОСОБА_6 , доказів того, що вона не має де проживати суду не надала, а сама по собі зазначена нею обставина про небажання виписуватись, оскільки не має куди приписатись, не є підставою для відмови в задоволенні позову.

Також, оскільки позов задоволено, а позивач був звільнений від сплати судового збору, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави 992 грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 992,40 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий).

Повне рішення суду складене 14 грудня 2022 року.

Суддя О. В. Кузьмінський