ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/541/22 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 351000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Міщій О. Я.,

за участю секретаря - Сович Н.А.

та сторін: головного державного виконавця Відділу ДВС у місті Тернополі ПЗМУ МЮ (м. Івано-Франківськ) Любого А.В., представника боржника ОСОБА_1 адвоката Оленяка В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/19271/14 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Оленяка Володимира Степановича на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2021 року, ухвалену суддею Дзюбичем В.Л., у цивільній справі за поданням головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Любого Андрія Володимировича про розшук боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2021 року головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Любий Андрій Володимирович звернувся в суд із поданням про оголошення розшуку громадянина ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) (том 2, а.с. 45-46).

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження №56368861 з примусового виконання виконавчого листа №607/19271/14-ц, виданого 08 липня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 1 472 439 (один мільйон чотириста сімдесят дві тисячі чотириста тридцять дев`ять) гривень 72 копійки та процентів за користування коштами у розмірі 285 133 (двісті вісімдесят п`ять тисяч сто тридцять три) гривні 26 копійок за період з дня отримання коштів по 23 лютого 2015 року та 3 654 гривень сплаченого судового збору. 10 травня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56368861, яку направлено боржнику. 19 червня 2019 року постановою державного виконавця накладено арешт на все майно боржника. В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем надсилалися запити у відповідні органи з метою встановлення наявності майна та коштів у боржника ОСОБА_1 за рахунок яких можливе погашення боргу. Проте, згідно відповідей у боржника відсутнє будь-яке майно на яке може бути звернуто стягнення. За адресою реєстрації боржника державним виконавцем здійснювалися неодноразові виходи з метою виявлення боржника, обстеження майнового стану та надсилалися вимоги про надання доступу до майна, які залишалися поза увагою. Таким чином, в ході виконання рішення суду не вбачалося за можливе встановити особу боржника та враховуючи, що рішення суду боржником не виконано по даний час, та боржник ухиляється від його виконання, просить суд оголосити розшук боржника ОСОБА_1 для встановлення місця його перебування.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2021 року подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Любого Андрія Володимировича про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 задоволено.

Оголошено розшук боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 (том 2, а.с. 104-105).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Оленяк Володимир Степанович просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2021 року у справі №607/19271/14-ц та відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Любого Андрія Володимировича про розшук боржника ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вона є протиправною та такою, що ухвалена без належних правових підстав (том 2, а.с. 120-121).

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 адвокат Оленяк В.С. вказав, що розшук боржника фізичної особи можливий лише за наявності двох імперативних умов, зокрема: 1) відсутності відомостей про проживання, перебування боржника фізичної особи; 2) виконавче провадження здійснюється за виконавчим документом немайнового характеру. Дані критерії передбачені в розділі ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02 квітня 2012 року №512/5 та ст.36 Закону України Про виконавче провадження, а тому, виконавець має право звернутись, а суд може розглянути можливість розшуку боржника/дитини в порядку статей 437-438 ЦПК України, тільки щодо виконання рішень немайнового характеру, тобто ті які виконуються в порядку ст.63 ЗУ Про виконавче провадження. Вказане подання стосується виконання рішення щодо стягнення коштів за договором позики, яке містить майнову ознаку та не може виконуватись в порядку ст.63 ЗУ Про виконавче провадження. Отже, суд безпідставно оголосив розшук боржника ОСОБА_1 . Наведені в рішенні суду акти державного виконавця від 05 квітня 2021 року, 22 квітня 2021 року та 30 квітня 2021 року також не є доказом відсутності відомостей про проживання, перебування боржника, а лише є доказом того, що виконавець не зміг здійснити виконавчу дію, зокрема, обстеження майнового стану помешкання боржника, в зв`язку з тим, що ніхто не відчинив двері. Крім того, в даних актах залучено лише 1-го понятого, а в акті від 22 квітня 2021 року наявний підпис стягувача, хоча із акту не вбачається, що стягувач приймав участь у виконавчій дії.

Відділ державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) своїм правом на відзив не скористався.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Оленяк В.С. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній.

Головний державний виконавець ВДВС у місті Тернополі ПЗМУ МЮ (м. Івано-Франківськ) Любий А.В. апеляційної скарги не визнав, вважаючи її безпідставною, а оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оголошуючи в розшук боржника, суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець вживав необхідні заходи для встановлення місце проживання боржника, однак на даний час відомості про місце проживання та перебування боржника відсутні, оскільки останній за місцем реєстрації відсутній, рішення суду ОСОБА_1 не виконує, на виклики державного виконавця не з`являвся.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки судом вірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що 08 липня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №607/19271/14-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 1 472 439 (один мільйон чотириста сімдесят дві тисячі чотириста тридцять дев`ять) гривень 72 копійки та процентів за користування коштами у розмірі 285 133 (двісті вісімдесят п`ять тисяч сто тридцять три) гривні 26 копійок за період з дня отримання коштів по 23 лютого 2015 року та 3 654 гривень сплаченого судового збору (том 2, а.с. 6, 48-49).

10 травня 2018 року старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Корнатою Р.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56368861 з примусового виконання виконавчого листа №607/19271/14-ц від 08 липня 2015 року, яку направлено боржнику (том 2, а.с. 8, 50-51).

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області станом на 12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 з 05 вересня 2009 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (том 2, а.с. 64, 101).

29 березня 2021 року державним виконавцем на адресу боржника надіслано вимогу про обов`язок останнього 05 квітня 2021 року об 11 год. 00 хв. надати доступ до квартири АДРЕСА_3 (том 2, а.с. 10, 52-53, 59-60).

Виходом державного виконавця за вищевказаною адресою встановлено, що боржник відсутній, а тому, обстежити майновий стан боржника виявилося неможливим, оскільки дверей в квартиру ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт від 05 квітня 2021 року (том 2, а.с. 11, 54).

15 квітня 2021 року державним виконавцем на адресу боржника надіслано вимогу про обов`язок останнього 22 квітня 2021 року об 11 год. 00 хв. надати доступ до квартири АДРЕСА_3 (том 2, а.с. 12, 55-56).

22 квітня 2021 року державним виконавцем складено акт про неможливість виконати виконавчі дії за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки боржник був відсутній, а тому, дверей квартири ніхто не відчинив (том 2, а.с. 13, 57).

Також, 30 квітня 2021 року виконати виконавчі дії за адресою: АДРЕСА_2 , не виявилося за можливе, оскільки дверей квартири ніхто не відчинив, про що державним виконавцем складено відповідний акт (том 2, а.с. 14, 58).

Відповідно до відповіді ТзОВ Міське бюро технічної інвентаризації №1336/07-2 від 18 листопада 2020 року, станом на 29 грудня 2012 року згідно обліку технічної інвентаризації ОСОБА_1 не має зареєстрованого нерухомого майна в м. Тернополі (том 2, а.с. 66).

Частиною 1 статті 1 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст.10 Закону України Про виконавче провадження визначено перелік заходів щодо примусового виконання рішення суду одним із яких є розшук боржника.

За приписами п.1 ч.2 ст.18 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місця знаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Розшук боржника, його майна, розшук дитини за виконавчим документом про відібрання дитини врегульовано також положеннями ст.36 Закону України Про виконавче провадження.

У разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника фізичної особи або дитини державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника фізичної особи або дитини щодо: отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; отримання інформації щодо місця роботи боржника; отримання інформації про боржника з інших джерел.

Отже, підставою для звернення виконавця до суду з поданням про розшук боржника, є відсутність відомостей про місце перебування та проживання боржника-фізичної особи. Виконавцем здійснюється перевірка місця проживання боржника, місце реєстрації - якщо вони відрізняються. Про встановлення факту відсутності боржника за місцем реєстрації (проживання) складається акт. Додатково здійснюється перевірка майнового стану, надсилаються запити про встановлення факту працевлаштування та отримання доходів.

У поданні про оголошення розшуку державний виконавець посилається на те, що боржник не виконує рішення суду. Державним виконавцем були направлені виклики з вимогою до боржника з`явитись до виконавця у призначений час, проте вказані вимоги залишені боржником без відповіді та без задоволення. Окрім того, державний виконавець вказував про те, що ним неодноразово були здійснені виходи за останнім відомим місцем проживання боржника, проте вони були безрезультатними, оскільки вдома нікого не було.

На підтвердження доводів подання державним виконавцем надані копії: постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 травня 2018 року; запитів про надання інформації; виклики до державного виконавця від 29 березня 2021 року, 15 квітня 2021 року; актів від 05 квітня 2021 року, 22 квітня 2021 року та від 30 квітня 2021 року, складених за результатами виходів за останнім відомим місцем проживання боржника.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки фактичне місцезнаходження боржника ОСОБА_1 невідоме, обов`язку щодо повідомлення про зміну свого місцезнаходження боржник не виконав, відсутня можливість виконання судового рішення без участі боржника, за викликами державного виконавця він не з`являється, тому суд першої інстанції вірно, встановивши фактичні обставини справи, прийшов до переконання про наявність достатніх підстав для оголошення розшуку боржника.

Не заслуговують на увагу доводи представника заявника адвоката Оленяка В.С., що розшук боржника фізичної особи можливий лише за наявності двох імперативних умов, зокрема: 1) відсутності відомостей про проживання, перебування боржника фізичної особи; 2) виконавче провадження здійснюється за виконавчим документом немайнового характеру з огляду на те, що відповідно до диспозицій ч.1 ст.36 Закону України Про виконавче провадження та ст.438 ЦПК України передбачено, що розшук боржника оголошується як за виконавчими документами майнового, так і немайнового характеру

Доводи апеляційної скарги на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Оленяка Володимира Степановича слід залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2021 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на боржника в межах ним понесених.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Оленяка Володимира Степановича залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на боржника в межах ним понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 23 червня 2022 року.

Головуючий

Судді