КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

м. Київ Справа № 759/14387/20

02 грудня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ратнікової В.М.

суддів: Левенця Б.Б.

Борисової О.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Войтенко Ю.В, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Дванадцята київська державна нотаріальна контора про визнання батьківства та внесення змін до актового запису,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Дванадцята київська державна нотаріальна контора про визнання батьківства та внесення змін до актового запису, відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішення суду першої інстанції, 03 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Войтенко Ю.В, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Дванадцята київська державна нотаріальна контора про визнання батьківства та внесення змін до актового запису було залишено без руху для подання до Київського апеляційного суду обґрунтованої заяви про поновлення, визначеного ст. 354 ЦПК України тридцятиденного строку на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року, та доказів сплати судового збору у розмірі 2 522,40 грн.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року.

В обґрунтування вимог заяви зазначала, що вона отримала наручно копію оскаржуваного рішення суду лише 08 лютого 2022 року, кінцевий строк на подачу апеляційної скарги припадав на березень 2022 року, але через початок 24 лютого 2022 року повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України, з метою збереження власного життя та здоров`я, вона разом із сім`ю евакуювалася з території України до Польщі, де перебувала певний час.

Зазначає, що 10 червня 2022 року вона повернулась з Польщі до України за сімейними обставинами, проте у зв`язку з ракетними обстрілами вона до кінця вересня 2022 року перебувала в Закарпатті.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення було постановлено Святошинським районним судом м.Києва 19 січня 2022 року, повний текст рішення складено 07 лютого 2022 року.

В матеріалах справи міститься розписка представника позивача ОСОБА_1 адвоката Загорняк Наталії Борисівни, відповідно до якої представник отримала копію вступної та резолютивної частини рішення суду першої інстанції. (а.с. 129)

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 зазначає, що копію рішення суду першої інстанції вона отримала 08 лютого 2022 року.

Апеляційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року позивач ОСОБА_1 подала 03 жовтня 2022 року, тобто, з пропуском встановленого строку на подання апеляційної скарги.

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що причини пропуску нею строку на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року є поважними, так як 10 червня 2022 року вона повернулась з Польщі до України за сімейним обставинами, проте у зв`язку з ракетними обстрілами вона до кінця вересня 2022 року перебувала в Закарпатті і лише у вересні 2022 року вона змогла приїхати у м. Київ та подати апеляційну скаргу, колегія суддів відхиляє, так як належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних доводів позивачка до апеляційного суду не надала з огляду на наступне.

До апеляційної скарги позивачка ОСОБА_1 долучила копію листа Державної прикордонної служби України, відповідно до якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в`їхала на територію України 10 червня 2022 року. В апеляційній скарзі позивачка зазначала, що остаточно вона повернулась на територію України лише у вересні 2022 року, проте доказів того, що вона не перебувала на території України у період з 10 червня 2022 року до вересня 2022 року позивачка не надала у зв`язку з чим (серед іншого) її апеляційну скаргу було залишено апеляційним судом без руху.

В заяві про усунення недоліків апеляційної скарги позивач ОСОБА_1 зазначає, що 10 червня 2022 року вона повернулась з Польщі в Україну і перебувала у Закарпатті, а тому не мала можливості звернутись до суду з апеляційною скаргою, проте, на підтвердження факту її перебування у Закарпатті та відсутності можливості подати апеляційну скаргу доказів до заяви про усунення недоліків ОСОБА_1 також не надала.

Аналізуючи зазначені обставини справи та процесуальні дії позивача ОСОБА_1 у даній справі, колегія суддів приходить до висновку про те, що зазначені нею причини пропуску строку апеляційного оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року не є поважними, а тому відсутні підстави для його поновлення.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Частиною 1 ст.44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі Преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Можливість продовження строків передбачена, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Поновлення строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Згідно з ч.4 ст.357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.1 ст.358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 рокуподана з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження та апелянтом не зазначено поважних причинпропуску вказаного строку, а тому пропущений строк не підлягає поновленню.

За таких обставин, суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.44, 354, 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Войтенко Ю.В, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Дванадцята київська державна нотаріальна контора про визнання батьківства та внесення змін до актового запису- відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: