ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7015/21 Номер провадження 22-ц/814/4804/22Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 травня 2022 року, ухваленого у складі головуючого судді Шаповал Т.В., повний текст судового рішення виготовлено 10 травня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Деркач Інна Володимирівна, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Цикл Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким що не підлягає виконанню.

Позов мотивовано тим, що 19.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис №46866, яким стягнуто з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №006-16507-150713 від 15.07.2013 року, який укладено із ПАТ «Дельта банк на користь нового кредитора ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за період з 26.05.2018р. по 15.10.2019 р. у сумі 75401,01 грн.

Зазначає, що сума заборгованості, яка вказана до стягнення у виконавчому написі є необґрунтованою та спірною.

Також, матеріали виконавчого напису не містять кредитного договору №006-16507-150713 від 15.03.2013, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», виконавчий напис вчинено на оферті ( акцепт не надано). Нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на оферті, який без акцепту та інших невід`ємних його частин не є договором.

Зазначає, що не зрозуміло, як нотаріус встановив той факт, що строк виконання зобов`язання настав, адже йому не надано виписки по рахунку, не надано доказів та точних дат перерахування коштів. Посилалася на те, що вона вважає спірною заборгованість нараховану у виконавчому написі нотаріуса так як, вона не підтверджується жодним доказом.

Вказувала, що трирічний строк від виникнення права вимоги сплинув 14.07.2014 року, а до нотаріуса відповідач звернувся в травні 2021 року, що свідчить про пропуск строків позовної давності.

Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. зареєстрований в реєстрі за №46866, вчинений 19.05.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованості. Стягнути з ТОВ «Цикл Фінанс» на її користь понесені судові витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем №46866 від 19 травня 2021 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс».

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 7100 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при винесені виконавчого напису нотаріусом не було встановлено факт безспірності заборгованості ОСОБА_1 , тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Стосовно розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції зазначив, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 7100 грн., оскільки саме на цю суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ТОВ «Цикл Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення місцевого суду в частині розподілу судових витрат. Також просить стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявлена ціна за правничу допомогу у розмірі 7100 грн. є неспівмірною та необґрунтованою, враховуючи складність справи та суму, яка стягувалася з позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Дані витрати є занадто завищеними та не відповідають обсягу виконаної адвокатом роботи і принципу розумності.

09 листопада 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Хворост Д.М. на адресу Полтавського апеляційного суду надіслала відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Цикл Фінанс».

У зазначеному відзиві представник ОСОБА_1 адвокат Хворост Д.М. просить апеляційну скаргу ТОВ «Цикл Фінанс» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Стягнути з ТОВ «Цикл Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені нею усі судові витрати під час розгляду апеляційної скарги (витрати на правову допомогу).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що 19.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис №46866 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованості за кредитним договором №006-16507-150713 від 15.07.2013 року за період з 26.05.2018 року по 15.10.2019 року у розмірі 75451,01 грн., з яких:

- прострочена заборгованість за сумую кредиту у розмірі 49901,01 грн.;

- прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 23250 грн.;

- заборгованість по пені у розмірі 2250 грн.;

- за вчинення виконавчого напису у розмірі 50 грн..

Також встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Деркач І.В. перебуває виконавче провадження №67721143 з примусового виконання виконавчого напису №707291 від 19.05.21, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл фінанси» заборгованості за кредитним договором.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що при винесені виконавчого напису нотаріусом не було встановлено факт безспірності заборгованості ОСОБА_1 , тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Стосовно розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції зазначив, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 7100 грн., оскільки саме на цю суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є спів мірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Колегія суддів вважає висновок місцевого суду в частині позовних вимог стосовно визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем №46866 від 19 травня 2021 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» вірним з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «Цикл Фінанс» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки) що, у свою чергу, свідчить і про відсутність підстав вважати, що при винесені виконавчого напису нотаріусом було встановлено безпірний характер вказаної заборгованості.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вказана правова позиція також викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.

Стосовно витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18-ц зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Хворост Д.М. надано суду: попередній (орієнтовний ) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (а.с.34 т.1), детальний опис робіт (наданих послуг) ( а.с.35-37 т.1), акт приймання-передачі наданої правової допомоги № 1 до Договору про надання правової допомоги № 99 від 02.12.2021 року (а.с. 38 т.1), копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 41 т.1), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.42 т.1). Згідно квитанцій від 02.12.2021 року та 06.12.2021 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Хворост Д.М. 6000 грн. та 1100 грн. ( а.с.39 40 т.1)

Разом з тим, відповідачем надано до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, згідно якого останній вказує, що заявлена ціна за правничу допомогу у розмірі 7 100 грн. є неспівмірною та необґрунтованою, враховуючи складність справи та суму, яка стягувалася з позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, Дані витрати є занадто завищеними та не відповідають обсягу виконаної адвокатом роботи і принципу розумності.

Аналізуючи матеріали справи колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що наведений адвокатом Хворост Д.М. обсяг наданих адвокатських послуг та виконаних робіт є співмірним до проведеного розрахунку з тих підстав, що визначені в розрахунку 7 годин 50 хв. часу, які адвокат витратив на вивчення матеріалів та консультації, підготовку позовної заяви та клопотань, підготовку та написання попереднього розрахунку суми судових витрат та детального опису робіт, є завищеними та необґрунтованими.

Отже, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення цієї вимоги та стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на користь ОСОБА_1 (7100:100)х75 = 5 325 грн. витрат понесених останньою на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вбачає наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду ТОВ "Цикл Фінанс" було сплачено 1362 грн. судового збору (а.с.205 т.1).

Оскільки вимоги апеляційної скарги ТОВ "Цикл Фінанс" задоволено частково на 75% (7100:100)х75%= 5 325 грн.), то з ОСОБА_1 на користь Товариством з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1021,50 грн. (1362:100)х75%.

Керуючись ст.ст. 141, 367, п.2 ч.1 ст. 374, п.3, 4 ч.1 ст. 376, 382, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 травня 2022 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 7100 грн. змінити.

Зменшити розмір стягнутих з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу з 7100 грн. до 5 325 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» 1021,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2022 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль