ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 грудня 2022 року м. Чернівці Справа № 713/2857/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Лисака І.Н., Височанської Н.К., Литвинюк І.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 березня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 березня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 у вказаній справі задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на його оскарження, в обґрунтування якої посилається на те, що 29.09.2022 року ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області заяву представника відповідача адвоката Івасюка І.Г. про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 18.11.2022 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишалася без руху, зокрема, для подання вмотивованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних причин пропуску такого.

На її виконання 02.12.2022 року ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення суду.

В обґрунтування заяви апелянт посилається на те, що 14.03.2022 року винесено заочне рішення суду, а 29.09.2022 року ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області відмовлено в задоволенні заяви про перегляд зазначеного рішення суду, у зв`язку з чим ОСОБА_1 оскаржив заочне рішення до апеляційного суду, подавши апеляційну скаргу повторно 17.11.2022 року.

Вказує, що участі в розгляді справи не приймав та при проголошенні рішень суду присутнім не був через складні життєві обставини, а саме: виявлення важкої хвороби та передчасної смерті тестя ОСОБА_3 , якого супроводжував при обстеженні, лікуванні, за для чого покинув межі Чернівецької області. Крім того, у вказаний період хворів батько апелянта ОСОБА_4 , який є інвалідом 2 групи та потребував сторонньої допомоги, а, в подальшому, захворіла його дружина ОСОБА_5 та знаходилася на стаціонарному лікуванні в

Провадження №22-ц/822/927/22

ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» з діагнозом мікрокардиіофіброз міокардитичний.

Також зазначає, що сам перебував на лікуванні у Вашківецькій лікарні реабілітації та паліативної допомоги з поліклінічним відділенням, у зв`язку з чим вважає наведені обставини поважними, просить поновити строк на оскарження заочного рішення суду.

Вирішуючи питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження з інших підстав, суд виходить з наступного.

Апелянтом додано наступні письмові докази.

З висновку Мультидетекторної спіральної комп`ютерної томографії від 16.06.2022 року вбачається, що у ОСОБА_3 виявлено ознаки неопластичного ураження S6 лівої легені, у період з 05.08.2022 року по 26.08.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні (виписка №824(28)), ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 31.08.2022 року.

Довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №064957 вбачається, що ОСОБА_4 (батько апелянта) є інвалідом 2 групи (загальне захворювання), дата обстеження з 15.08.2022 року по 30.09.2022 року.

Згідно витягу із медичної картки стаціонарного хворого №11153/804 ОСОБА_6 (дружина апелянта) перебувала у період з 05.07.2022 року по 15.07.2022 року на обстеженні та стаціонарному лікуванні в ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» із діагнозом: міокардіофіброз міокардитичний.

Крім того, у період з 11.10.2022 року по 11.11.2022 року ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні із діагнозом: розрив зв`язок правого гомілково-ступневого суглобу, що підтверджується випискою №621 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого.

Посилається також на неналежне та халатне виконання його представником ОСОБА_8 своїх обов`язків як адвоката.

З матеріалів справи вбачається, що 14.03.2022 року Вижницьким районним судом ухвалено заочне рішення (а.с.84-87), яке отримано ОСОБА_1 12.04.2022 року (а.с.90).

07.05.2022 року, а в подальшому 05.09.2022 року стороною заявника подано до суду заяву про перегляд заочного рішення (а.с.99-104, 113-124).

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.09.2022 року відмовлено ОСОБА_8 у поновленні пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 14.03.2022 року. Заяву ОСОБА_8 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення (а.с.131-132).

07.10.2022 року ОСОБА_8 , який діяв в інтересах ОСОБА_7 , оскаржив заочне рішення до суду апеляційної інстанції (а.с.135-137).

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду зазначену апеляційну скаргу залишено без руху, а в подальшому 04.11.2022 року ухвалою Чернівецького апеляційного суду апеляційну скаргу визнано не поданою та повернуто апелянту (а.с.155-156).

17.11.2022 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Чернівецького апеляційного суду із апеляційною скаргою на заочне рішення від 14.03.2022 року (а.с.160-165).

В силу ч.1 та ч.2 ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

За приписами ч.3 та ч.4 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Частиною 1 ст.354 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

За наведеного вбачається, що строк подачі апеляційної скарги на заочне рішення від 14.03.2022 року після отримання ухвали від 29.09.2022 року про відмову в задоволенні заяви про його перегляд збігав 29.10.2022 року (вихідний), тому останнім днем оскарження шляхом подачі апеляційної скарги був перший після нього робочий день, а саме 31.10.2022 року.

За таких обставин, зазначені в клопотанні обставини на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які виникли до початку його перебігу й збігу, тобто до 31.10.2022 року, дослідженню не підлягають, оскільки не впливають на такий строк.

Про те, колегія суддів вважає за необхідне врахувати перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні період з 11.10.2022 року по 11.11.2022 року як поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки останній за умови неналежного виконання взятих на себе адвокатом Івасюком І.Г. обов`язків був позбавлений можливості у вказаний період самостійно вжити заходів для подання апеляційної скарги самостійно чи за допомогою іншого адвоката, що відповідатиме праву сторони доступу до справедливого суду, охоронюваного ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року».

Однак, апелянтом не наведено підстав та не надано доказів пропуску такого строку починаючи з 12.11.2022 року по 16.11.2022 року включно (5 днів).

Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави. Зазначене узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів відмічає, що вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід й враховувати висновки Європейського суду з прав людини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції»).

Поважними причинами пропуску строку вважаються такі обставини, за яких своєчасна подача апеляційної скарги стає неможливою або утрудненою.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права зобов`язує сторону самостійно цікавитися перебігом розгляду його справи. Тривала відсутність такого інтересу свідчить про його небажання добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).

Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» було констатовано, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 1 ст.44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В силу ч.3 ст.185 ЦПК України передбачено, що у разі якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апелянт не зазначив, отже не довів поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження заочного рішення у період з 12.11.2022 року (після завершення стаціонарного лікування) по 16.11.2022 року (останній день, що передував подачі апеляційної скарги) з пропуском 5 днів, а тому у суду відсутні достатні правові підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі.

Щодо твердження неналежності виконання своїх обов`язків представником апелянта ОСОБА_8 , то такі були оцінені судом апеляційної інстанції та визнані неповажними в попередній ухвалі апеляційного суду від 18.11.2022 року.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що ОСОБА_1 приймав участь у справі як ФОП, однак останню апеляційну скаргу підписав та подав як фізична особа, що не є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження, оскільки було б надмірним формалізмом при вирішення питання щодо прийняття скарги та порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки скарга підписується в будь-якому випадку ОСОБА_1 .

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись ч.4 ст. 357, п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на заочне рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 березня 2022 року відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Судді : Лисак І.Н.

Височанська Н.К.

Литвинюк І.М.