Справа № 1313/787/2012 Головуючий у 1 інстанції Березюк Г.М.
Провадження № 22-ц/811/2420/21 Доповідач в 2-й інстанції Бойко С. М.
Категорія: 60
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: апелянта ОСОБА_1 , представника

позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 04 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської державної нотаріальної контори Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк, тривалістю не менше трьох місяців, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23.12.2005 року мати склала заповіт, згідно з яким усе належне їй майно заповіла йому (позивачу). Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку по АДРЕСА_1 , однак, у встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки був необізнаний про необхідність такого звернення. Зазначав, що він фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки із села нікуди не виїздив і вступив в управління та володіння батьківським майном, підтримував у належному стані будинок, господарські будівлі та обробляв паї. Разом з тим, коли звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріус пояснила, що він пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 04 квітня 2012 року позов задоволено.

Встановлено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до 04 липня 2012 року.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі, однак вважає, що оскаржуваним рішенням порушено її права та обов`язки, як спадкоємця першої черги за законом.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що позов подано до неналежного відповідача, яким не може бути нотаріальна контора або нотаріус, а згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 24 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом чи за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вважає, що, власне, вона (апелянт) повинна бути відповідачем за вказаним позовом, однак, її навіть не було залучено до участі у справі.

Також, зазначає, що юридична необізнаність спадкоємця не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Просить рішення суду скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Сторона позивача подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.

Звертає увагу, що апелянт не прийняла спадщини після смерті матері, а тому не було підстав визначати її відповідачем у даній справі, позаяк, позивач є спадкоємцем за заповітом і на момент смерті матері постійно проживав разом із нею у спірному будинку.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення апелянта в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження з наступних підстав.

Частиною першою статті 352 ЦПК України передбачено, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки має право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалось.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (ч.2 ст.362 ЦПК).

Частиною першою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою (ч.2 ст.1220 ЦК).

Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України, до спадкоємців першої черги належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст.1269 ЦК).

Згідно зі ст.1270 ЦК України, така заява повинна бути подана протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини (ч.2 ст.1272 ЦК).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК).

Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_2 є: ОСОБА_5 (батько) та ОСОБА_4 (мати) (а.с.11).

Мати позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), батько позивача помер раніше ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

У відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.03.2004 року, ОСОБА_4 належав на праві власності житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.5).

23.12.2005 року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно з яким, усе належне їй майно заповіла сину позивачу ОСОБА_2 (а.с.7).

Останнім зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_4 на момент її смерті було: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області №02.2-26 від 11.07.2022 року (а.с.87), яку надано на запит апеляційного суду.

У цій довідці також вказано, що на дату смерті ОСОБА_4 разом з нею по АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_2 (позивач).

Апелянт ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ) є дочкою спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.28, 29), а тому відноситься до спадкоємців першої черги за законом.

Однак, апелянт у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері не подавала і на момент смерті матері разом із нею постійно не проживала, оскільки зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 .

Таким чином, з урахуванням наведених вище норм ЦК України, апелянт ОСОБА_1 вважається такою, що не прийняла спадщини після смерті матері, відтак, підстав для висновку про порушення її прав оскаржуваним рішенням суду немає, а тому відповідно до п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України відкрите за її апеляційною скаргою апеляційне провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 362 ч.1 п.3, ч.2, 367, 381, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 04 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської державної нотаріальної контори Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Повний текст ухвали складений 28 листопада 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич