Справа № 127/8699/22
Провадження № 2/127/1077/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

22.06.2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року АТ «Кредобанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №СL-274507 від 31.03.2020 в загальній сумі 93473,85 грн., а також понесені судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 31.03.2020 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №СL-274507, згідно з яким відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 70430,06 грн. на строк до 28.03.2025 на поточні потреби позичальника, за процентною ставкою 55% річних. Відповідно до п. 2.5 Договору для обліку виданих кредитних коштів Банк відкриває позичковий рахунок № НОМЕР_1 .

Всупереч вимогам кредитного договору №СL-274507 від 31.03.2020 відповідач порушує зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості в терміни, встановлені кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 23.12.2021 становить 93473,85 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 65759,47 грн.; заборгованість за відсотками 27714,38 грн., які позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, оскільки договір було укладено в інтересах сім`ї. З підписаної відповідачем анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за вказаним кредитним договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність у законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.

З огляду на зазначене, позивач просив стягнути заборгованість по кредитному договору солідарно з відповідачів.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно із ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Враховуючи, що дана справа є малозначною, тому суд розглянув її в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але попередньо подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяв та відзиву від відповідачів до суду не надходило.

Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 31.03.2020 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №СL-274507, згідно з яким відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 70430,06 грн. на строк до 28.03.2025 на поточні потреби позичальника (а.с. 13-19).

Відповідно до п. 2.5 Договору для обліку виданих кредитних коштів Банк відкриває позичковий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до умов п. 2.4, 2.7 кредитного договору, позичальник доручає банку здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку на поточні потреби в сумі 70430,06 грн. на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 , відкритий у відділенні АТ «Кредобанк» по вул. Пирогова, 78А, в м. Вінниці та на повернення кредитних коштів на рахунок № НОМЕР_3 .

Згідно із п. 4.1 кредитного договору №СL-274507 від 31.03.2020 за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 55% річних.

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом факт/360 (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) за ставкою , визначеною в п. 4.1 договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору.

Позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього (п. 6.1 кредитного договору).

Згідно із п. 6.9 кредитного договору, банк, у випадках передбачених п. 3.3. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожний день прострочення від дати виникнення простроченої до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальником на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.

Отримання в позику відповідачем ОСОБА_1 у позивача кредитних коштів в сумі 70430,06 грн. підтверджується меморіальним ордером №17848470 від 31.03.2020, банківською випискою руху коштів по рахунку за період з 31.03.2020 по 23.12.2021 (а.с. 8-12).

Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком по кредитному договору.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що у позичальника утворилася заборгованість в загальному розмірі 93473,85 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 65759,47 грн.; заборгованість за відсотками 27714,38 грн. (а.с. 6-7).

29.12.2021 та 21.01.2022 позивачем АТ «Кредобанк» було надіслано ОСОБА_1 та до другому з подружжя ОСОБА_2 (копія досудових вимог) досудові вимоги про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №СL-274507 від 31.03.2020 в сумі 93473,85 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 65759,47 грн.; заборгованість за відсотками 27714,38 грн., у яких позивач просив повернути заборгованість протягом 30-ти днів з дня отримання цієї вимоги (а.с. 23-25, 27-32).

Звертаючись до суду з цим позовом, АТ «Кредобанк» посилалося на те, що умови кредитного договору належним чином відповідачами не виконуються, у звязку з чим просило стягнути заборгованість з відповідачів солідарно, так як відповідач ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 , кредит був отриманий позичальником на поточні потреби і використаний в інтересах сім`ї, а тому подружжя несе солідарну відповідальність по погашенню вказаного кредиту.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що банк виконав свої зобов`язання за договором та надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 70430,06 грн.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник ОСОБА_1 не виконував свої зобов`язання, не здійснював необхідних платежів по тілу кредиту та по відсотках за користування кредитом, що призвело до виникнення заборгованості в загальній сумі 93473,85 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги до ОСОБА_2 , позивач посилався на положення ч. 3 ст. 61, ч. 4 ст. 65 СК України.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2, 4 ст. 65 СК країни, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

З умов договору кредиту №СL-274507 від 31.03.2020, укладеного між банком та ОСОБА_1 , анкети-заяви ОСОБА_1 вбачається, що це споживчий кредит на суму 70430,06 грн., так як взятий на поточні потреби позичальника. Шляхом підписання анкети-заяви ОСОБА_1 підтвердив, що суму отриманого кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, який не потребує згоди другого з подружжя. Дружина позичальника ОСОБА_2 згоду на отримання кредиту ОСОБА_1 не надавала.

Тому оцінивши в сукупності надані суду та досліджені в судовому засіданні докази з урахуванням вимог ст. 61, ч. 4 ст. 65 СК України, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача про те, що отримані відповідачем ОСОБА_1 грошові кошти за кредитним договором №СL-274507 від 31.03.2020 були використані в інтересах сім`ї, а тому вказаний договір не створює будь-яких обов`язків для другого з подружжя.

З огляду на викладене необхідно відмовити у задоволенні позову банку до дружини позичальника ОСОБА_2 .

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує вимоги, викладені в частині 3 цієї статті.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню понесений судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Крім того, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9347,38 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

По справі встановлено, що позивач не надав суду жодного належного доказу (договори, рахунки, квитанції, чеки, тощо) понесених витрат на правничу допомогу по цій справі, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 525- 526, 549 554, 610, 611, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 61, 65 СК України, ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість по кредитному договору №СL-274507 від 31.03.2020 станом на 23.12.2021 в загальній сумі 93473,85 грн. (дев`яносто три тисячі чотириста сімдесят три грн. 85 коп.), з яких: заборгованість за тілом кредиту 65759,47 грн.; заборгованість за відсотками 27714,38 грн. та понесений судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: Акціонерне товариство «Кредобанк», , адреса: вул. Сахарова, 78, м. Львів, 79026.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: