Провадження № 2/752/1294/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 серпня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Сітайла В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» про визнання недійсним договору кредиту,-

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 19 серпня 2019 року між нею та ТОВ «Качай Гроші» було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-409150, відповідно до якого сума кредиту на споживчі потреби становить 9200 грн. на строк 30 днів, зі сплатою 0,80% в день (288% річних). Вважає, що при укладенні вищевказаного кредитного договору порушені її права як споживача відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» Закону України «Про споживче кредитування, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Так, будь які документи, які б містили інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту, варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, можливість дострокового повернення кредиту та його умови, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування їй не надавали та вона їх не підписувала, що суперечить ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, Правила надання коштів у позику та додаток № 1 їй не надавалися і вона їх не знайшла на сайті Товариства. Також, всупереч вищевказаним Законам України сума компенсації за прострочення погашення кредиту становить більше 50 %, що є несправедливою умовою.

Позивач просить суд визнати недійсним кредитний договір № 00-409150 від 19 серпня 2019 року.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 10 липня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 13).

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

9 листопада 2020 року відповідач ТОВ «Качай гроші» направило до суду відзив на позовну заяву (а.с. 16-19), в якому позовні вимоги не визнало, просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що договір від 19 серпня 2019 року про надання коштів у позику з позивачем укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Позичальником було підписано в електронній формі (акцептовано) оферту, чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з її умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису договору.Договір був укладений і підписаний сторонами у відповідності з умовами Закону, що підтверджується лог-файлом порядку укладення електронного договору. При цьому, позивач через особистий кабінет на веб-сайті товариства подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе шляхом використання калькулятора на сайті товариства, ознайомився з паспортом кредиту і офертою та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання кнопки «Я хочу підписати кредитний договір», після чого було сформовано одноразовий ідентифікатор, який було відправлено на телефон позичальника і введено останнім в окреме поле для підтвердження підписання договору. При цьому зазначаємо, що ІТС товариства не дозволяє перейти до наступного кроку у випадку невиконання умов попереднього. Тому позичальник мав ознайомитися послідовно з паспортом кредиту та офертою, які містять всі істотні умови, передбачені законодавством та погоджені сторонами договору. Договір містить персональні дані позивача, зокрема його ПІБ, номер картки платника податків, адреса реєстрації, паспортні дані, контактний номер телефону, які відповідають відомостям, які містяться в позовній заяві самого позивача. Таким чином, без використання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу на сайт товариства та вибору строку і суми кредиту, договір між позивачем та товариством не був би укладений. Позичальник здійснив чіткий алгоритм дій для проходження всіх етапів отримання кредиту і акцептував надану товариством оферту. В оферті зазначено про умови надання позики, в тому числі: сума кредиту - 9200 грн., строк на який надається позика - 30 днів, дата повернення позики - 18 березня 2019 року, процентна ставка за користування позикою в день - 0,80% (288% річних), загальна вартість кредиту - 11408 грн.. сума комісії - 1200 грн., тип процентної ставки - фіксована. Таким чином, всі істотні умови договору були надані позичальнику до моменту підписання договору з Товариством у вигляді оферти та паспорту кредиту. Щодо виконання договірних зобов`язань за договором позики № 00-409150, то відповідач наголошує, що позивач лише частково виконала своє зобов`язання та не здійснила повного погашення заборгованості по позиці. Позичальник та товариство раніше теж вступали в договірні відносини, а саме: укладали кредитний договір № 00-319825 від 18 червня 2019 року, сума кредиту разом з нарахованими процентами були повернуті позичальником у встановлені строки.

У підготовчих засіданнях сторони відсутні, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач в позовній заяві зазначила, що просить справу розглядати без її участі (а.с. 1-4).

Відповідач про причини неявки представника суд не повідомив.

Ухвалою від 5 травня 2021 року підготовче провадження у справі закрито. Справу призначено до розгляду по суті на 1 серпня 2022 року (а.с 78-79).

В судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом установлено, що ТОВ «Качай Гроші» є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 999 від 15 березня 2018 року (а.с. 39). Товариством отримано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг від 11 квітня 2018 року, яка є безстроковою та оформлена в бездокументарній формі.

На офіційному сайті ТОВ «Качай Гроші» в мережі Інтернет розміщені Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай Гроші».

19 серпня 2019 року в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства між сторонами був укладений кредитний договір № 00-409150 (а.с. 6-7), відповідно до якого сторони погодили про надання позивачу грошових коштів в сумі 9200 грн. у позику строком на 30 днів, на умовах повернення, платності та строковості. Згідно з цим договором кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до пункту 7.2 кредитного договору позичальник підтверджує, що в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування». Ознайомлений з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай Гроші», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті https://kachay.com.ua/.

Згідно Графіку платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору, проценти за користування позикою в межах строку позики з 19 серпня 2019 року до 18 вересня 2019 становлять 2208 грн. (а.с. 8).

Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (кредитного договору).

За статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина сьома статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (стаття 640 ЦК України).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (стаття 642 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Беручи до уваги вказані норми закону, суд приходить до висновку, що договір з додатками, укладений між сторонами 19 серпня 2019 року в електронній формі, що містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором позивача та представника товариства, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оспорюваний кредитний договір було укладено з відповідачем в електронній формі, шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеного статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», що відповідає правилам частини першої статті 205 ЦК України.

Зі змісту оспорюваного кредитного договору, який наданий позивачем встановлено, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, а позичальник в свою чергу погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно з пунктами 2.1 кредитного договору № 00-409150 від 19 серпня 2019 року кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України.

Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Оспорюваний кредитний договір підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи позивача щодо неукладення договору.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд також у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19.

За судового розгляду на підставі наданих позивачем доказів не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору № 00-409150 від 19 серпня 2019 року вимогам законодавства та про несправедливість його умов, усі доводи позивача ґрунтуються виключно на припущеннях і спростовуються самим змістом договору.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України та відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України пункту 7 постанови № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та із застосування наслідків недійсності, передбачених законом. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовленні ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Втім, зазначених законом підстав недійсності договору позивачем не доведено.

На переконання суду, саме позивач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті товариства, підписавши договір з використанням аналогового підпису, оскільки паспортні дані клієнта, зазначені в оспорюваному договорі, повністю відповідають паспортним даним позивача.

Суду не було надано доказів на спростування зазначеного.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина друга статті 81 ЦПК України).

Позивачем не доведено перед судом порушення прав з боку відповідача, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись викладеним, відповідно до статей 203, 215, 509, 638, 640, 642, 1046 ЦК України, статей 263-265, 354 ЦПК України, Закону України «Про електронну комерцію», суд

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» про визнання недійсним договору кредиту, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк