Провадження № 2/369/101/22
РІШЕННЯ

Іменем України

09.12.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

при секретарі судових засідань Ріпки Л.Ю., Мазурик Д.С., Житар А.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва №6 в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. В обґрунтування підстав звернення до суду з даним позовом позивач вказує, що він є власником вантажного автомобіля Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 13.12.2013 № НОМЕР_2 .Зазначає, що у січні 2018 року на підставі попереднього усного договору транспортний засіб Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_1 був переданий у користування відповідачу.

26 січня 2018 року, за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_4 сталась дорожня-транспортна пригода. Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.03.2018 року у справі № 695/285/18, ОСОБА_4 визнано винними у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить позивачу, завдано шкоду. Вартість ремонту на його відновлення, що підтверджено документально, становить 103 900,00 грн. Крім того, позивачем додатково були витрачені грошові кошти у розмірі приблизно 30 000,00 грн. на придбання запчастин та комплектуючих автомобіля, пошкоджених внаслідок ДТП, але документально підтвердити це не має можливості, в зв`язку з придбанням необхідних деталей на «розбірних майданчиках» та ринках.

Ремонт автомобіля був фактично завершений наприкінці травня 2018 року. Про розмір шкоди він усно повідомив відповідача 31.05.2018 року. Крім того, всередині вересня на адресу відповідача було надіслано лист, у якому містилась вимога здійснити відшкодування завданої шкоди майну позивача.

Оскільки відповідач завдану шкоду не відшкодував, вважає своє право порушеним, просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 114 673,72грн, у тому числі 103 900,00 грн. - заборгованості внаслідок завдання шкоди, 3% річних 1298,4 грн., збитки завдані інфляцією 9 475,68 грн., судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Києво-Святошинського суду Київської області від 07.11.2018року відкрито провадження у справі.

21.03.2019 року до суду від відповідача ОСОБА_4 надійшли пояснення щодо позовних вимог. Зазначає, що визнає свій обов`язок відшкодування шкоди, проте не визнає розмір визначених позивачем збитків, оскільки обсяг робіт та деталей,які визначені у наданих позивачем документах, не відповідають пошкодженням, отриманих у ДТП. Зазначає, що після ДТП і до травня 2018 року він займався ремонтом автомобіля Renault Master і за власні кошти через «Нову пошту» придбав запчастини на суму 13 500 грн. Крім того,зазначає, що відразу після ДТП між ним та позивачем відбулася розмова щодо відшкодування вартості ремонту і була домовленість що відповідачем буде відшкодовано лише 50% вартості відновлювального ремонту. Одночасно було досягнуто згоди, що ОСОБА_3 буде відраховувати із зарплати відповідача кожного місяця 800 грн. Всього за період з лютого по серпень 2018 року ОСОБА_3 утримав з заробітної плати відповідача 9 600 грн. Після звільнення відповідача відрахування припинились.

Зазначає, що на письмову вимогу позивача щодо відшкодування шкоди у розмірі 115 160,00 грн., ним була направлена відповідь у якій відповідач висловив незгоду з приводу розміру шкоди та пропозиція повернутися до щомісячних платежів до повного погашення 50% суми шкоди згідно їх усної домовленості.

Враховуючи викладене, Відповідач визнає свій обов`язок відшкодувати шкоду , завдану пошкодженням автомобіля частково в суму 25 220 грн.,а вимоги щодо стягнення з нього трьох процентів річних та інфляційних збитків вважає безпідставними. У задоволені позову просив відмовити.

21 березня 2019 року до суду від представника позивача адвоката Кабанова І.В. надійшла заява про уточнення позовних вимог. Просив стягнути з відповідача грошові кошти за завдану шкоду у сумі 103 900 грн., а також три проценти річних від простроченої суми у сумі 2 510,68 грн. та збитки завдані інфляцією 18 327,96 грн.

22 квітня 2019 до суду від представника позивача адвоката Кабанова І.В. надійшли пояснення щодо справи. Зазначає, що розмір завданої шкоди був обчислений позивачем на підставі фактично здійснених витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля, який до моменту ДТП не потребував ремонту і перебував у належному стану. Твердження відповідача щодо здійснення ним ремонту автомобіля за власні кошти, посилання на наявність між ним та позивачем якихось домовленостей та трудових відносин вважає безпідставним і не підтвердженими жодними доказами. З приводу заявленого відповідачем клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи заперечує, оскільки вважає, що здійснити дослідження пошкоджень, які вже фактично виправлені є неможливим. Просив відмовити відповідачу у задоволені даного клопотання.

Також 22 квітня 2019 до суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. Просив стягнути з відповідача грошові кошти за завдану шкоду у сумі 103 900 грн., а також три проценти річних від простроченої суми у сумі 2 783,95 грн. та збитки завдані інфляцією 20 322,84 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 06.05.2019 було призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

- визначити перелік пошкоджень автомобіля марки Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , завданих внаслідок ДТП, що мала місце 26 січня 2018 року, та обсяг ремонтних операцій, необхідних для відновлювального ремонту;

- визначити вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 1 , внаслідок ДТП, що мала місце 26 січня 2018 року.

Проведення експертизи доручити експертам Київського міського НДЕКЦ МВС України (01025, м. Київ, вул. Володимирська, 15), попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.

Витрати по проведенню експертизи покласти на ОСОБА_4 .

Ухвалою Києво-Святошинського суду Київської області від 05.07.2022 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

27.06.2019 року на адресу суду надійшло клопотання судового експерта Гужва І.В щодо необхідності надання додаткової інформації для проведення експертизи, а сам: чітких, якісних та розбірливих фотозображень автомобіля, що відображають ідентифікаційні ознаки та пошкодження транспортного засобу, які утворилися внаслідок ДТП або акту огляду транспортного засобу, складені безпосередньо після ДТП, за допомогою яких можна встановити характер та обсяг пошкоджень, завданих внаслідок ДТП та надати оригінал сплаченої квитанції на проведення судової експертизи. Також у клопотанні зазначено, що у зв`язку з тим, що автомобіль на даний момент відновлено, то є необхідність уточнити питання, поставлені на вирішення експерту про проведення даного дослідження без огляду транспортного засобу, за матеріалами цивільної справи та додатково наданим матеріалам.

Ухвалою Києво-Святошинського суду Київської області від 15.10.2019 року поновлено провадження по справі.

У судовому засіданні 05 липня 2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про витребування документів, які зазначені в клопотання експерта.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що дані документи відсутні, а автомобіль не перебуває у власності позивача.

Ухвалами Києво-Святошинського суду Київської області від 05.07.2022 року клопотання представника відповідача залишено без задоволення, закрито підготовче засідання , справа призначена до судового розгляду

У судове засідання 17.11.2022 учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача адвокат Кабанов Володимир Іванович подав через канцелярію суду заяву про проведення розгляду справи у відсутності позивача та представника. Позов підтримав та просив суд задовольнити.

Представник відповідача адвокат Миролюбова Ольга Володимирівна подала через канцелярію суду заяву про проведення розгляду справи у відсутності відповідача та представника. Проти позову заперечувала та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України .

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля марки Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 .

26 січня 2018 року, за участю автомобіля марки Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 . під керуванням ОСОБА_4 сталась дорожня-транспортна пригода. Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.03.2018 року у справі № 695/285/18, ОСОБА_4 визнано винними у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: за ч. 4 статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_4 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

З поданих позивачем доказів, а саме видаткової накладної від 13 лютого 2018 року № ЧП -0070 на суму 17 560,00 грн., видаткової накладної від 16.02.2018 № ЧП -0086 на суму 18 740,00 грн., замовлення - наряда від 16.03.2018 № 30 на суму 60 780,00 грн., замовлення - наряда від25.05.2018 № 792 на суму 6 820,00грн., вартість ремонту автомобіля , яка була сплачена позивачем становить 103 900,00 грн.

Так відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним.

Суд критично відноситься до твердження Відповідача ОСОБА_4 , який заперечуючи проти витрат позивача на відновлювальний ремонт автомобіля, вказував на завищення розміру матеріальної шкоди, шляхом включення робіт, які в даному випадку не були на його думку необхідні. Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження цього не надав. Матеріали справи не містять доказів на спростування того, що позивач не ніс витрати на відновлювальний ремонт автомобіля або ніс у значно меншому обсязі. Суми матеріального збитку не спростовані відповідачем.

Враховуючи той факт, що ДТП відбулось з вини відповідача, який і керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.03.2018 року , вартість відновлювального ремонт автомобіля становить 103 900,00 грн.,вказана сума завданих збитків в розмірі 103 900,00грн. має бути стягнута з винної особи, тобто з Відповідача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За. ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних не підлягають до задоволення, оскільки позивач не надав суду доказів того, коли саме законом встановлений обов`язок особи виплатити відшкодування. Висунення вимоги та її отримання не може ототожнюватись з початком строку виплати, особливо враховуючи, що відповідач не погоджувався з даною вимогою та вважав її необґрунтованою. Тому вимоги в цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2051,54 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, тому понесені судові витрати підлягають також стягненню з відповідача ОСОБА_4 пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме, в розмірі 1039,00 грн.

Керуючись п.п. 4, 6, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п.п. 1.4., 1.7., 1.12. ст. 1, ст. 6, п. 12.1. ст. 12, п. 22.1. ст. 22, ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 3 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 15, п. 8 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 22, 979, 1187, п. 1 ч. 1 ст. 118, ч. 1 ст. 1190, ст.ст. 1192, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 про відшкодування шкоди на відшкодування завданої матеріальної шкоди 103 900,00 грн. (сто три тисячі дев`ятсот грн.) та судовий збір в розмірі 1039,00 грн. (одна тисяча тридцять дев`ять грн.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Інформація про позивача: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.В.Дубас