Справа № 703/3724/21
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.,

при секретарі Кочетковій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мазура, 18» на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м.Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Пиндика Сергія Володимировича,-

встановив:

ОСББ «Мазура, 18» звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м.Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Пиндика С.В.

В обґрунтування скарги вказує, що 27 січня 2022 року за його заявою Смілянським міськрайонним судом Черкаської області видано судовий наказ про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСББ «Мазура, 18» заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 30 листопада 2018 року по 31 жовтня 2021 року в сумі 4129 грн., витрати на реконструкцію мереж електропостачання у сумі 1500 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 227 грн., а всього - 5856 грн.

Судовий наказ набрав чинності 25 березня 2022 року та цього ж дня виданий стягувачу, після чого 03 травня 2022 року за вих. №6 ОСББ «Мазура, 18» направило судовий наказ у справі № 703/3724/21, 2-н/703/5/22 для пред`явлення до виконання до Відділу державної виконавчої служби у м. Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_2

19 травня 2022 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у м. Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пиндиком С.В. повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, оскільки він не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Вказане повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання ОСББ «Мазура, 18» отримало поштовим відправленням 01 червня 2022 року.

Не погоджуючись із таким рішенням державного виконавця, заявник вказує, що судовий наказ виданий Смілянським міськрайонним судом Черкаської області 27 січня 2022 року відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», натомість дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пиндика С.В. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із відсутністю у ньому вищевказаних реквізитів, порушують права стягувача та є такими, що не відповідають вимогам закону.

За вказаних обставин, оскільки рішення суду залишається невиконаним, хоча, на думку заявника, наявні підстави для відкриття виконавчого провадження по виконанню судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком, ОСББ «Мазура, 18» звернулося до суду із скаргою на дії державного виконавця, щодо неприйняття виконавчого документа до виконання, вважає їх незаконними та просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пиндика С.В., що полягають у винесенні повідомлення від 19 травня 2022 року б/н про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, визнати неправомірним та скасувати вказане повідомлення від 19 травня 2022 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у справі № 703/3724/21, 2-н/703/5/22 щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСББ «Мазура, 18» заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком та зобов`язати головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пиндика С.В. відкрити виконавче провадження у справі № 703/3724/21, 2-н/703/5/22 щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСББ «Мазура, 18» заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком.

У судове засідання представник заявника не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, просив скаргу задовольнити з підстав, викладених у ній.

Боржник в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 ЦПК України).

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Право на виконання судового рішення є частиною більш загального права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, статтею 19 Конституції України гарантовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому, держава, гарантуючи право на виконання судового рішення повинна вживати передбачених для цього законом заходів і у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Судом встановлено, що 27 січня 2022 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області видано судовий наказ за заявою ОСББ «Мазура, 18» та стягнуто на його користь солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 30 листопада 2018 року по 31 жовтня 2021 року в сумі 4129 грн., витрати на реконструкцію мереж електропостачання у сумі 1500 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 227 грн., а всього - 5856 грн. (а.с. 37).

Вказаний судовий наказ набрав законної сили 25 березня 2022 року та цього ж дня виданий стягувачу (а.с. 59 - зворот).

03 травня 2022 року за вих. №6 ОСББ «Мазура, 18» направило заяву про відкриття виконавчого провадження та судовий наказ у справі № 703/3724/21, 2-н/703/5/22 для пред`явлення його до виконання до Відділу державної виконавчої служби у м. Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_2 (а.с. 60-61).

19 травня 2022 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у м. Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пиндиком С.В. винесено повідомлення про повернення вказаного виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання (а.с. 58).

Відповідно до вказаного повідомлення, державний виконавець Пиндик С.В. зазначив, що виконавчий документ судовий наказ № 703/3724/21, 2-н/703/5/22, виданий 25 березня 2022 року не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків), в зв`язку чим керуючись п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», повернув його без прийняття до виконання.

Згідно вимог частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У пункті 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання».

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 24 грудня 2020 року у справі № 639/2561/18-ц (провадження № 61-578св19); у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18).

Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18) зробив аналогічний висновок з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14.

У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14 визначено, що «вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Отже, висновок суду касаційної інстанції про те, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, слід вважати передчасним».

Така правова позиції викладена і у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, відсутність у виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника не є безумовною підставою для повернення виконавчого документа, а дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м.Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Київ) Пиндика С.В. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу , - ОСББ «Мазура, 18», без прийняття до виконання на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із відсутністю у виконавчому документі реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта боржника ОСОБА_2 , порушують права стягувача та є такими, що не відповідають вимогам закону.

Відтак, суд вважає повідомлення державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м.Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Київ) Пиндика С.В. від 19 травня 2022 року про повернення судового наказу № 703/3724/21 від 27 січня 2022 року стягувачу без прийняття до виконання безпідставним, а тому слід визнати такі дії державного виконавця неправомірними та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Разом з тим, відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради від 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної справах «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії» від 09 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії» від 17 грудня 2004 року, завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, а тому суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» викладено позицію щодо недопустимості суду підміняти собою органи владних повноважень, відповідно до якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, повноваження державного виконавця щодо прийняття відповідних рішень, в тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, за своєю правовою природою є дискреційними, в зв`язку з чим суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження державного виконавця та зобов`язувати його приймати рішення про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мазура, 18» підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 19, 55, 124, 129-1 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, ст.ст. 258-261, 268, 447-453 ЦПК України, -

ухвалив:

Скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мазура, 18» на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м.Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Пиндика Сергія Володимировича задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пиндика Сергія Володимировича, що полягають у винесенні повідомлення від 19 травня 2022 року б/н про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у справі № 703/3724/21, 2-н/703/5/22 щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСББ «Мазура, 18» заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком.

Визнати неправомірним та скасувати повідомлення від 19 травня 2022 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, винесене державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у м. Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пиндиком Сергієм Володимировичем у справі № 703/3724/21, 2-н/703/5/22 щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСББ «Мазура, 18» заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо ухвалу не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Повний текст ухвали виготовлено 21 червня 2022 року.

Головуючий : В.О. Прилуцький